Ухвала
Іменем України 
 
09 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 468/1498/17-ц   
провадження № 61-12556ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 31 березня                   2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 липня  2020 року у справі за  заявою ОСОБА_1 про перегляд  рішення  Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами, у справі №468/1498/17-ц за позовом прокурора Баштанської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення її у розпорядження держави,  
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2017 року прокурор Баштанської місцевої прокуратури звернувся   до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Баштанської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки у розпорядження держави.
Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області  від                          22 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Миколаївської області від 03 травня 2018 року  позов прокурора Баштанської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Баштанської районної державної адміністрації задоволено.
Розірвано договір оренди землі, укладений 13 липня 2011 року між Баштанською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , за яким була передана в оренду земельна ділянка загальною площею                  42,6047 гектарів пасовищ (кадастровий номер земельної ділянки - 4820610000:05:000:0449), зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 вересня 2014 року за № 6848826.
Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 42,6147 га, кадастровий номер 4820610000:05:000:0449, що розташована на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року касаційну скаргу                 ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області  від 03 травня 2018 року залишено без змін.
У лютому 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 лютого                     2018 року за нововиявленими обставинами.
Заяву мотивовано тим, що  після розгляду справи судом касаційної інстанції і отримання постанови, відповідач повторно ознайомилася з матеріалами справи, в тому числі з листом Херсонського державного аграрного університету №66-05/305 від 21 листопада 2017 року, рішенням №12 від     22 лютого 2018 року ХХІ сесії 7 скликання про затвердження технічної документації та нормативної оцінки земельної ділянки площею 42,6147 га ріллі, нормативно-грошовою оцінкою сайту ngo.land.gov.ua, де спірна земельна ділянка значиться ріллею, витягами з Державного реєстру речового права на нерухоме майно та Державного земельного кадастру про земельну ділянку, розпорядженнями Баштанської РДА Миколаївської області від 10 липня 2017 року №271-р та від 27 вересня 2017 року №364-р, висновком з пояснювальної записки технічної документації від 21 серпня 2017 року, з яких вбачається, що на момент ухвалення рішення судом цільове призначення спірної земельної ділянки було рілля.
Зазначила, що Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області достеменно знав та володів вказаною інформацією, але навмисно не долучив до справи вказані докази. Суд не призначив ґрунтознавчу та оціночну експертизу для оцінки доказів правомірності чи неправомірності залужування відповідачем земельної ділянки однорічними сільськогосподарськими рослинами для докорінного поліпшення природного пасовища. Відсутня правова оцінка суду щодо перевірки                      26 липня 2017 року порушення цільового використання земельної ділянки інспектором Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області після видання розпорядження Баштанською РДА Миколаївської області №271-р від 10 липня 2017 року.
Посилаючись на вказане, відповідач зазначала, що підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом, а саме яка вчинена дія залуження чи нецільове використання земельної ділянки. Судами при ухваленні рішень не було використано документи, які доводять, що спірна земельна ділянка оцінена та визнана ріллею, що суттєво впливає на докази та в свою чергу на законність та обґрунтованість судових рішень.
Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від                             31 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року  у справі за позовом прокурора Баштанської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення її у розпорядження держави відмовлено.
19 серпня 2020 року ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якійпросить скасувати оскаржувані судові рішення а матеріали справи скерувати до господарського суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                     № 460-IX«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України, передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.
Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). 
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Посилання заявника на те, що  Головному управлінню Держгеокадастру в Миколаївській області достеменно було відомо, що на час розгляду справи спірна земельна ділянка вже мала призначення - рілля, а не пасовище, однак, позивач навмисно не долучив до справи докази про це, що вплинуло на законність рішення суду, є безпідставними, оскільки, відповідно до інформації з Державного земельного кадастру станом на 05 вересня                   2017 року та 19 лютого 2020 року вказана земельна ділянка має цільове призначення: для сінокосіння та випасання худоби. На кадастровому плані земельної ділянки, розташованому у Додатку до витягу з Державного земельного кадастру від 19 лютого 2020 року зазначено: експлікація земельних угідь, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: рілля 42,6147 ,наведені аргументи не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 лютого                     2018 року   за нововиявленими обставинами, дійшов правильного висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні вимог статті 423 ЦПК України.
Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки, касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 389,  394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 липня  2020 року у справі за  заявою  ОСОБА_1 про перегляд  рішення  Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами, у справі №468/1498/17-ц за позовом прокурора Баштанської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення її у розпорядження держави, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                            І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                 Ю. В. Черняк