УХВАЛА

07 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 320/5185/19
адміністративне провадження № К/9901/21188/20
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Київській області  на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі №320/5185/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС Київській області  третя особа - Головне територіальне управління юстиції в Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги,
УСТАНОВИВ:
21.08.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020.
ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного  адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування вимог, а саме:
- вимоги Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-15859-51 від 11.02.2019 у сумі 2457, 18 грн;
- вимоги Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску  № Ф-15859- 51/У від 10.05.2019 про стягнення боргу зі сплати єдиного соціального внеску, станом на 04.07.2019, у сумі 2754, 18 грн;
- вимоги Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску  № Ф-5859- 51/У від 10.05.2019 про стягнення боргу зі сплати єдиного соціального внеску, станом на 04.07.2019, у сумі 5211,36 грн із примусовим стягненням у сумі 2754, 18 грн;
- вимоги Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-15859-51 від 10.05.2019 про стягнення боргу зі сплати єдиного соціального внеску, станом на 30.04.2019, у сумі 5211, 36 грн;
- вимоги Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-15859-51 від 03.07.2019 про стягнення боргу зі сплати єдиного соціального внеску, станом на 30.06.2019, у сумі 2754,18 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2020, залишеним без змін Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020, позов задоволено.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді адвоката в Адвокатському бюро «Олена Бабич», що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , наказом про прийняття на роботу №3-К від 29.05.2017, довідкою №06/08-2018 від 06.08.2019 та витягом з реєстру адвокатів, витягом з відповіді Пенсійного фонду України.
Згідно з відомостей з довідки №06/08-2018 від 06.08.2019 за період з 01.06.2017 по 26.07.2019 була нарахована заробітна плата у сумі 96401, 20 грн. та сплачено єдиний соціальний внесок (22%) у сумі 21208, 26 грн. (а.с.64).
Відповідно до даних з облікової картки платника податків ОСОБА_1 реєстрацію незалежну професійну діяльність адвоката припинено 01.06.2019.
Згідно з розрахунком заборгованості позивачу нараховано єдиний соціальний внесок за ФОП в т.ч. з незалежною професійною діяльністю у розмірі 5211, 36 грн., сплачено до бюджету 2457, 18 грн., недоїмка складає 2754, 18 грн. та заборгованість позивача складає 2754, 18 грн.
11.02.2019 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15859-51, якою зобов`язано позивача сплати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2457,18 грн.
10.05.2019 податковим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15859-51, якою зобов`язано позивача сплати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 5211, 36 грн.
03.07.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15859-51, якою зобов`язано позивача сплати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2754, 18 грн.
Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що прийняті Головним управлінням ДФС у Київській області вимога  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 11.02.2019 № Ф-15859-51 у сумі 2457, 18 грн, вимога  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 10.05.2019 № Ф-15859-51/У у сумі 5211,36 грн із примусовим стягненням у сумі 2754, 18 грн, про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-15859-51 від 10.05.2019 у сумі 2754,18 грн, вимоги з єдиного соціального внеску  № Ф-15859- 51/У від 10.05.2019 у сумі 2754, 18 грн вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску №Ф-15859-51 від 10.05.2019 про стягнення боргу зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 5211, 36 є протиправними та підлягають скасуванню.
Головне управління ДФС у Київській області   не погодившись з судовими рішеннями, звернулася до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі №320/5185/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII).
Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову є визнання протиправними та скасування вимоги  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 11.02.2019 № Ф-15859-51 у сумі 2457, 18 грн, вимоги  про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 10.05.2019 № Ф-15859-51/У у сумі 5211,36 грн із примусовим стягненням у сумі 2754, 18 грн, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-15859-51 від 10.05.2019 у сумі 2754,18 грн, вимоги з єдиного соціального внеску  № Ф-15859- 51/У від 10.05.2019 у сумі 2754, 18 грн вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску №Ф-15859-51 від 10.05.2019 про стягнення боргу зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 5211, 36.
За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі №320/5185/19 не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області  на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2020 у справі №320/5185/19 відмовити.
Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді	І.А. Гончарова І.А. Васильєва   В.П. Юрченко