Постанова 
Іменем України                                  
 
15 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 645/1566/16-ц
 
провадження № 61-37696св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бровченка І. О., Бурлаки І. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.
 
Позов мотивовано тим, що відповідно до умов укладеного договору, кредитор надав позичальникові кредит в розмірі 14 600 грн, а позичальник- ОСОБА_5 зобов`язався в порядку та на умовах визначених договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком до нього. Позичальник не виконав належно свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.
 
Ураховуючи наведене, ПАТ «Альфа-Банк» просило суд: стягнути                               з ОСОБА_5 заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 25 квітня 2013 року у розмірі 22 553,57 грн та судові витрати у розмірі 1 378 грн.
 
Під час розгляду справи суду стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_5 помер, у зв`язку із чим від ПАТ «Альфа-Банк» надійшла заява про залучення до участі у справі в якості правонаступників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які згідно з відповіддю наданої Дванадцятою харківською державною нотаріальною конторою є правонаступниками померлого ОСОБА_5 . 
 
Уточнивши позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» просило суд: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 22 553,57 грн, з яких: 12 148,83 грн -тіло кредиту; 8 114,05 грн - просрочка по тілу; 44,64 грн - відсотки за кредитом; 2 246,05 грн. - неустойка, а також стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року у складі судді Горпинич О. В. позов задоволено. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,                   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 22 553,57 грн.
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб                 від 25 квітня 2013 року не погашена у зв`язку зі смертю боржника,                             у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які прийняли спадщину, виник обов`язок задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, отже, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року скасовано.
У задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи:              ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості  відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів, що підтверджують, яке саме майно успадкували спадкоємці після смерті основного боржника, про його вартість,                           що є необхідною умовою для застосування вказаної норми частини другої статті 1282 ЦК України, внаслідок чого суд першої інстанції не встановив цих обставин справи, які входять у предмет доведення, у суду першої інстанції не було передбачених вказаною нормою права підстав для задоволення позову.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду,                   ПАТ «Альфа Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ПАТ «Альфа-Банк» мотивована тим, що висновки апеляційного суду, що саме позивач повинен надати до суду відомості про відкриття спадщини щодо кожного спадкоємця, про склад і вартість спадкового майна, є неправильними.
Вважає, що спадкоємцями не спростовано суму вимог кредитора, не надано свого розрахунку, не доведено, що сума боргу перевищує вартість спадкового майна.
Стверджує, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовано обставини справи, не враховані вищевказані факти та їм не надано належної правової оцінки, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
 
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк», у якому зазначив, що ПАТ «Альфа-Банк» подав позов лише до спадкоємців першої черги, але не вжив заходів для визначення всіх можливих спадкоємців за законом.
При цьому крім зазначених в листі Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 22 червня 2017 року N° 1928/01-16 спадкоємців: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , були й інші спадкоємці, котрі відмовилися від своєї частки. Зокрема, дружина померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та дочка -                ОСОБА_7 , котрі відмовилися від своєї частки на користь ОСОБА_2 .
Також є ще однин спадкоємець померлого - малолітня дочка померлого - ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на підставі пункту 4 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.
Вважає, що у спадкоємців не виникає солідарного обов`язку перед кредитором спадкодавця щодо сплати боргу, відтак, вимога про солідарне стягнення боргу зі спадкоємців позичальника не ґрунтується на нормах матеріального права та задоволенню не підлягає.
Стверджує, що ПАТ «Альфа-Банком» не надало доказів про склад та вартість спадкового майна із визначенням часток кожного із спадкоємців, що на підставі статті 1282 ЦК України не може бути підставою для задоволення позову.
Крім того зазначає, що його дружина - відповідач ОСОБА_2                ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть           від 12 липня 2018 року серії НОМЕР_1 .
 
У серпні 2018 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк», у якому зазначила, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною, відтак, касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
У вересні 2019 року ОСОБА_3 подала відзив на касаційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк», у якому зазначила, що касаційну скаргу слід відхилити                      та залишити в силі постанову Апеляційного суду Харківської області                від 11 квітня 2018 року.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У червні 2018 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою судді Верховного Суду Стрільчука В. А. від 25 липня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                 від 15 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві Лідовцю Р. А.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 липня 2020 року справу призначено                      до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
25 квітня 2013 року між Закритим акціонерним товариством (далі - ЗАТ) «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 14 600 грн, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах визначених договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки на та умовах що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту (том 1, а. с. 4-8).
 
19 серпня 2009 року ЗАТ «Альфа-Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Альфа-Банк» та проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 23494714) (том 1,                 а. с. 15-16).
 
ПАТ «Альфа-Банк» прийняті на себе зобов`язання за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 25 квітня                    2013 року виконав у повному обсязі, надавши кредит у розмірі та на умовах встановлених зазначеним договором. 
 
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Виконавчим комітетом Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, серії НОМЕР_2 від 07 червня 2016 року (том 1, а. с. 36).
 
У відповіді Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори               від 22 червня 2017 року № 1928/01-16 зазначено, що після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 552/2016, яка містить: претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 09 грудня 2016 року; претензію кредитора АТ «Дельта Банк» від 13 липня 2016 року; заяву батька спадкодавця - ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 17 листопада 2016 року; заяву матері спадкодавця - ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 17 листопада 2016 року; заяву дочки спадкодавця -                  ОСОБА_3 про прийняття спадщини від 29 листопада 2016 року; заяву дочки спадкодавця - ОСОБА_4 про прийняття спадщини                       від 29 листопада 2016 року. Інші заяви про прийняття або відмову                       від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (том 1, а. с. 81).
 
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на дату смерті  ОСОБА_5 заборгованість останнього перед банком за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 25 квітня            2013 року становить 22 553,57 грн, з яких: 12 148,83 грн - тіло кредиту;             8 114,05 грн - прострочка по тілу; 44,64 грн - відсотки за кредитом;                2 246,05 грн - неустойка (том 1, а. с. 12).
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ПАТ «Альфа-Банк» підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України                      під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                         і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.
 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
 
Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
 
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
 
За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
Частиною другою статті 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред?явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги .
 
Згідно із частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці                   у спадщині.
 
Судами встановлено, що 25 квітня 2013 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 14 600 грн, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах визначених договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки на та умовах що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.
Після смерті боржника - ОСОБА_5 до участі у справу було залучено його спадкоємців: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до яких банк пред`явив вимоги про солідарне стягнення суми боргу за кредитним договором від 25 квітня 2013 року.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що оскільки спадкоємці позивачеві борг не повернули, отже, з метою захисту порушених прав позивача, наявні підстави для задоволення позовних вимог та солідарного стягнення зі спадкоємців боржника боргу за кредитним договором.
Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд зазначив, що позивачем не надано доказів, що підтверджують, яке саме майно успадкували спадкоємці після смерті основного боржника та його вартість, що виключає можливість задоволення позовних вимог.
 
Колегія суддів вважає, що постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
 
Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
 
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові                 від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17 (провадження                               № 61-27515св18).
 
При цьому апеляційний суд не врахував, що принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
 
Тому висновки суду про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не зазначено перелік спадкового майна, не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.
 
Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, поверхнево розглянув справу, вказуючи на відсутність успадкованого відповідачами майна після смерті боржника, чим позбавив кредитора права на задоволення своїх вимог щодо стягнення заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору.
 
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції проігнорував помилковий висновок районного суду щодо солідарної відповідальності спадкоємців боржника, оскільки відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 
За змістом наведеної вище норми матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Отже, відповідальність спадкоємців за борги спадкодавця носить частковий характер і обмежується вартістю майна, успадкованого цією особою.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів                         є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Апеляційний суд, переглядаючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , не звернув уваги на вказане та не перевірив належно доводів позивача з посиланням на норми матеріального права, хоча мав процесуальну можливість виправити недоліки розгляду справи судом першої інстанції.
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Згідно із частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.  
 
Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості під час розгляду справи в касаційному порядку встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, збирати та надавати правову оцінку новим доказам у справі, то усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо, тому справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.
 
Постанову Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                        її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк