Номер провадження: 22-ц/813/1632/20 
Номер справи місцевого суду: 521/17588/19
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах: 

головуючого судді: Драгомерецького М.М.
суддів колегії: Дрішлюка А.І.,
Громіка Р.Д., 
при секретарі: Воронової Є.Р.,
за участю: адвоката відповідача ОСОБА_1 – Жердецької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2019 року ОСОБА_3 до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
14 листопада 2019 року адвокат позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 надав до суду заяву про забезпечення позову в якому позивач просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт (заборонивши експлуатацію, розпорядження і відчуження) на належні ОСОБА_1 транспортні засоби, а саме:
- автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;
- автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Посилаючись на те, що загальна сума заявлених позовних вимог становить 276 255,99 грн., ОСОБА_1 є пенсіонером, тобто не має джерела доходу, згідно до інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №183847002 від 07.10.2019р.) жодного нерухомого майна ОСОБА_1 у власності не має, ОСОБА_1 наміру добровільно відшкодовувати завдану шкоду взагалі не виявив, дані стосовно наявності у відповідача грошових коштів, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, відсутні.
Вжиття даного виду забезпечення позову є необхідною гарантією для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. За таких обставин, у разі невжиття відповідного забезпечення, стягнення заподіяної шкоди з ОСОБА_1 стане фактично неможливим.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року заяву задоволено частково, накладено арешт на належні ОСОБА_1 транспортні засоби, а саме: на автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та на автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм права. 
У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, що підтверджено поштовими повідомленнями про отримання ними судових повісток. Крім того, інтереси відповідача ОСОБА_1 представляє його адвокат.
Від адвоката позивача ОСОБА_6 – ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та зазначено, що вони не заперечують проти задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки рішення суду, що ухвалено по даній справі вже фактично виконано.
Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Тому згідно правил ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку, що вказані обставини не перешкоджають розглядові справи у відсутність належно сповіщених сторін.
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частинами першою-другою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.
При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Крім того, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності та мають бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
З позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, ціна позову визначена у загальному розмірі 276 255,99 гривень.
При цьому позивачем не надано жодного доказу щодо вартості майна, на яке він просить накласти арешт, що перешкоджає суду з`ясувати питання щодо співмірності заявлених вимог з обраним заходом забезпечення позову.
Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Колегія суддів доходить до висновку щодо відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником не надано будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ж що відповідач вчиняє активні дії щодо спірного майна з метою його реалізації, приховання чи зміни правового статусу.
Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_7 пояснила, що судове рішення, ухвалено по даній справі, уже фактично виконано.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року скасувати.
У задоволені заяви адвоката Потапенка Євгена Вікторовича в інтересах ОСОБА_8 про забезпечення позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено: 17 вересня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                                          М.М.Драгомерецький   

А.І.Дрішлюк

                                                                                                                   Р.Д.Громік