ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року	Львів	Справа № 572/456/17 пров. № А/857/7983/20	
 Восьмий  апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П.,
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;
за участю секретаря судового засідання –   Смолинця А. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року у справі № 572/456/17 (головуючий суддя – Рижий О. А., м. Сарни) за позовом ОСОБА_1 до Сарненського об`єднаного управління  Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
 ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2017 року Сарненським районним судом Рівненської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області (правонаступник - Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області) про визнання протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пільгової пенсії за віком як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії згідно зі статтею 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) та зобов`язання відповідача призначити позивачу пільгову пенсію за віком з пониженням пенсійного віку на п`ять років згідно зі статтею 55 Закону № 796-XII з наступного дня після досягнення пенсійного віку 52 роки 6 місяців, а саме з 04.08.2016.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивач з серпня 1988 року постійно і безперервно проживає на території, яка відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Наявність в неї посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи надає їй право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, що передбачено статтею 55 вказаного закону.
Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 07.03.2017 позов задоволено частково.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку як особі, віднесеній до категорії 4 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07.03.2017. 
Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.  
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем – ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржену постанову та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції помилково зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію з дня ухвалення постанови суду (07.03.2017). На думку апелянта, відповідача слід було зобов`язати призначити позивачу пенсію з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 04.08.2016. Апелянт зазначає, що станом на 01.01.1993 вона прожила в зоні посиленого радіологічного контролю більше 4 років, що надає їй право на призначення пільгової пенсії за віком. Крім того, скаржник посилається на те, що має посвідчення постраждалої від наслідків Чорнобильської катастрофи четвертої категорії, що підтверджує факт її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. 
Відповідачем подано до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу в якому він просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, просив замінити відповідача правонаступником.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, прийнятою в порядку письмового провадження, замінено Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області на його правонаступника - Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та скасовано постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року, прийнято нову постанову, якою позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії за віком та зобов`язано призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років у відповідності до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме з 04.08.2016.
Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року, прийнятою в порядку письмового провадження, скасовано постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, а справу № 572/456/17 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020 адміністративну справу № 572/456/17 передано на розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та висновки Верховного Суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати  повністю з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (особа що постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.06.1994 (а. с. 9).
Довідкою Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 19.10.2016 №354 підтверджується факт реєстрації позивачки у м. Сарни, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) з 20.08.1988 по 01.11.1991 (а.с. 10).
Довідкою Костянтинівської сільської ради від 31.08.2016 №1571 підтверджується факт реєстрації та постійного проживання позивачки в с. Костянтинівка з ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона) (а.с. 29).
Позивач 2016 року звернулась до управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII.
Рішенням відповідача від 08.02.2017 № 234/03-29 позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до  статті 55 Закону № 796-XII, оскільки позивачем первинними документами не підтверджено факту постійного проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993. Період для розрахунку зниження пенсійного віку складає лише 3 роки 11 місяців 27 днів (а.с. 18-19).
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.
Статтею 9 Закону № 796-ХІІ встановлено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Статтею 55 Закону № 796-ХІІ встановлено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи – особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Згідно статті 65 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Позивачка є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 07.06.1994 Рівненською обласною державною адміністрацією.
Відповідно до статті 14  Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846), передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту «ґ» пункту 7 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на відповідних територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм  статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Житомирський апеляційний адміністративний суд, задовольняючи позовні вимоги постановою від 23.05.2017, виходив з того, що з долучених до матеріалів справи заперечень відповідача (а.с. 24) слідує, що згідно довідки Сарненської міської ради від 19.10.2016 №35 позивач була зареєстрована в м. Сарни, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) з 20.08.1988 по 01.11.1991. У період з 01.12.1991 і по даний час позивач зареєстрована та постійно проживає у с. Костянтинівка, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона), що підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради від 11.07.2016 №2199. Таким чином, сумарний період проживання позивача як в 3-й так і 4-й зонах, станом на 01.01.1993 становить понад 4 роки.
Верховний Суд скасовуючи вищевказану постанову апеляційного суду постановою від 17.06.2020 зазначив, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для застосування відносно позивачки початкової величини зниження пенсійного віку (2 роки) є передчасним, оскільки апеляційним судом під час розгляду справи не перевірено чи постійно проживала або постійно працювала позивач у зазначеній зоні з моменту аварії, що є обов`язковою умовою для застосування відносно позивача вказаної величини.
Висновок суду апеляційної інстанції про проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю, зроблений на підставі довідки Сарненської міської ради від 19.10.2016 №354, Верховний суд вважає передчасним з огляду на те, що факт реєстрації позивача не свідчить про те, що вказана особа фактично проживала у м. Сарни (зона 4).
Судом апеляційної інстанції не перевірено з трудової книжки позивача чи наявний у неї факт роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993, якщо так, то протягом якого періоду та як співвідноситься вказаний період з фактом постійного проживання позивача у вказаній зоні, відтак чи становлять вони сумарно 4 роки станом на 01.01.1993.
Окрім цього, перед тим, як зобов`язувати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суду необхідно встановити, чи досяг позивач необхідного для цього віку.
Згідно статті 353 КАС України  висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.03.2003. 
Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення позивача за призначенням пенсії (2016 рік) їй виповнилося 53 роки (1964 р. н.). Факт наявності в позивача 15 років трудового стажу органом Пенсійного фонду не заперечується.
Таким чином, з врахуванням зменшення пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, позивачем не дотримано необхідні для призначення пенсії за віком умови, адже мінімальний вік з яким позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років є 55 років.
Вищенаведене приводить до висновку про відсутність в позивача право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про задоволення позову в цій частині.
Щодо довідки Сарненської міської ради від 19.10.2016 №354, згідно якої позивач була зареєстрована в м. Сарни (зона 4), Рівненської області з 20.08.1988 по 01.11.1991, то як зазначено Верховним Судом в постанові від 17.06.2020, факт реєстрації позивача не свідчить про те, що вказана особа фактично проживала у м. Сарни (зона 4).
Довідка Костянтинівської сільської ради від 11.07.2016 № 2199, на яку посилався Житомирський апеляційний адміністративний суд в постанові від 23.05.2017 як на доказ проживання позивачки в с. Костянтинівка (зона 3), в матеріалах справи відсутня.
Довідка Костянтинівської сільської ради від 31.08.2016 №1571 підтверджує факт реєстрації та постійного проживання позивачки в с. Костянтинівка (3 зона) з 01.12.1995, тобто після 01.01.1993.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту Чорнобильської катастрофи (26.04.1986) до 01.01.1993 протягом 4 років.  
З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 видно, що вона працювала в Сарненській центральній районній лікарні (м. Сарни) з 18.05.1989 (а.с. 13).
До того позивач працювала в Корецькій районній лікарні (чиста зона) з 11.04.1984 по 18.07.1987.
В матеріалах справи відсутні всі сторінки трудової книжки позивача, однак з довідки Сарненської центральної районної лікарні № 768 від 03.11.2016 видно, що з 18.08.1992 по 22.05.1995 позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Факт перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною не може слугувати підтвердженням її фактичного проживання за місцем роботи.
З наведених доказів не можливо встановити факт проживання (роботи) позивача з зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років до 01.01.1993. 
Інших доказів позивачем до матеріалів справи не долучено.
Таким чином, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт її роботи в зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років в період з 26.04.1986 по 01.01.1993. 
Відповідачем в запереченні на апеляційну скаргу вказано, що у період з 08.08.1987 по 30.04.1989 позивач працювала в Лугинській центральній районній лікарні (3 зона), де з 22.08.1987 по 23.12.1987 перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами, а з 24.12.1987 по 29.04.1989 у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до 1,5 року (а.с. 58).
З наведеного можна зробити висновок про роботу позивача та перебування на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами в зоні посиленого радіологічного контролю протягом періодів з 08.08.1987 по 23.12.1987 та з 18.05.1989 по 17.08.1992 (138 днів + 1188 днів = 1326). Таким чином, згідно обрахунку апеляційного суду, позивач проживала (працювала) в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 26.04.1986 до 01.01.1993  3 роки і 6 місяців (1326 / 365), що є менше 4 років. 
Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 55 Закон № 796-XII, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, однак позивач частину часу до 01.01.1993 працювала в Лугинській центральній районній лікарні (3 зона), а частину в Сарненській центральній районній лікарні (4 зона).
З наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання про відсутність в позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, а отже в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції від 07 березня 2017 року слід скасувати і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року у справі № 572/456/17 – скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сарненського об`єднаного управління  Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено 15.09.2020