07.09.20
33/812/275/20
Справа № 488/1762/20
Провадження № 33/812/275/20 
ПОСТАНОВА
Іменем України
07 вересня 2020 року                                                        м. Миколаїв
                      
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Коломієць В.В.
із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,
за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Бернікової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання:  АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,
В С Т А Н О В И В :
Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2020 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно постанови суду 14 червня 2020 року о 21год. 00 хв.  ОСОБА_1 керував автомобілем “MERCEDES BENZ 313CDI”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вулиці Олега Ольжича в районі будинку № 101 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору „Драгер” та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2020 року скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Стверджує, що за правилами ч. 1 ст. 266 КУпАП оглядові на стан сп`яніння підлягають лише ті особи, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, тоді як у нього під час зупинки працівниками поліції ознак сп`яніння, що вказані у протоколі складеному відносно нього, не було. Зазначене підтверджується наданим на дослідження відеозаписом, на якому зафіксовано, що під час зупинки він чітко та по суті відповідав на поставлені питання, жодної сповівельності чи жвавості мови та/або ходи не виявляє. У своїх поясненнях свідки також не вказали, які саме ознаки алкогольного сп`яніння наявні у водія. Враховуючи викладені обставини, на думку апелянта, підстав для проведення огляду у працівників поліції не було, а за відсутності ознак сп`яніння відмова пройти медичний огляд є правомірною. Крім того складений протокол не відповідає вимогам Закону, так при складенні протоколу йому працівниками поліції не було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Коституції України та ст. 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Також зауважує, що свідки не були допитані в судовому засіданні та не були попереджені про кримінальну відповідальність, а тому їх пояснення не можуть бути прийняті судом та є неналежним доказом. Також не може вважатись належним доказом здійснений працівниками поліції відеозапис у зв`язку з тим, що протокол Серії БД № 289871 від 14 червня 2020 року не містить посилань на технічний пристрій за допомогою якого здійснено даний відеозапис. За такого вважає, що складений відносно нього протокол не відповідає вимогам Закону і не може бути підставою для притягнення до відповідальності. Крім того зазначає, що він є водієм зі стажем і жодного разу не притягувався за аналогічне правопорушення, у нього на утриманні знаходиться цивільна дружина, яка є інвалідом, він є єдиним годувальником у родині, автомобіль за кермом якого він працює є єдиним доходом.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, та його представника на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Приймаючи оскаржувану постанову, суддя дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази є переконливими та підтверджують, що 14 червня 2020 року о 21год. 00 хв.  ОСОБА_1 керував автомобілем “MERCEDES BENZ 313CDI”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вулиці Олега Ольжича в районі будинку № 101 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору „Драгер” та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Такий висновок суду першої інстанції є правильним.
Згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України). 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівників поліції у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).
Так, відповідно до пунктів 2-3 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки алкогольного сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Пунктами 6-7 Розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 289871 від 14 червня 2020 р., водій ОСОБА_1 14 червня 2020 року о 21год.00хв. керував автомобілем “MERCEDES BENZ 313CDI”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вулиці Олега Ольжича в районі будинку № 101, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору „Драгер” та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол складений за участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та підписаний ОСОБА_1 без зауважень, із зазначенням, що пояснення по суті порушення він надасть у суді.
Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі підтверджений письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
В письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 вказано, що в його присутності водій ОСОБА_1 на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а також відмовився їхати до медичного закладу.
Такі ж пояснення дав свідок ОСОБА_3 .
Крім того, з дослідженої судом відеозйомки, проведеної працівниками поліції, вбачається, що в присутності двох свідків працівники поліції декілька раз запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер", або пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній відповів категоричною відмовою. 
До того ж факт відмови від проходження огляду на стант сп`яніння ОСОБА_1 не оспорюється.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи ОСОБА_1 , що він не повинен був проходити огляд на стан сп`яніння оскільки у нього були відсутні ознаки сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки це суперечить вищевикладеним вимогам ч. 1 ст. 266 КУпАП та пунктам 2-3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також враховуючи, що факт виявлення у ОСОБА_1 таких ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя підтверджується відображенням цих ознак у Акті огляду на стан сп`яніння, який підписаний ОСОБА_1 та свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2).
За такого, не має значення для правильного встановлення дійсних обставин справи посилання в апеляційній скарзі на те, що у поясненнях свідків не зазначено про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.
Не можна вважати обґрунтованими і посилання апеляційної скарги на те, що пояснення свідків не є належними доказами, оскільки вони не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень. Так, пояснення свідків відповідно до приписів ст. 251 КУпАП можуть бути доказами у справі про адміністративне правопорушення, факт фіксації правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення у присутності вказаних свідків, ОСОБА_1 не заперечується і підтверджується їхніми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення та у Акті огляду на стан сп`яніння, до того ж клопотань про виклик ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду для допиту їх у якості свідків ОСОБА_1 не заявлялося.
Крім того є безпідставними доводи апеляційної скарги про те що проведений працівниками поліції відеозапис не може бути доказами у даній справі через те, що протокол про адміністративне правопорушення всупереч вимогам ст. 283 КУпАП не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Також ОСОБА_1 не заперечувалося, що відеозапис був зроблений працівниками поліції саме під час подій, що мали місце 14 червня 2020 року, що передували складанню відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. За такого саме по собі не зазначення про проведення відеозйомки у протоколі про адміністративне правопорушення, з огляду на вимоги ст. 251 КУпАП, не перешкоджає суду оцінювати вказаний доказ у сукупності із іншими доказами.
Щодо посилань апеляційної скарги на недотримання працівниками поліції вимог закону щодо роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених статтею 268 КУпАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про роз`яснення особі його прав, передбачених статтею 63 Конституції України та 268 КУпАП. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь зауважень стосовно нероз`яснення йому цих прав.
Також не заслуговують на увагу посилання апелянта у суді в апеляційній інстанції на причини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (виниклий між ОСОБА_1 і працівниками поліції конфлікт), оскільки таке не впливає на склад правопорушення, а тому не має правого значення. 
Також не можуть бути прийняті до уваги твердження апелянта про те, що йому не було роз`яснено працівниками поліції наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки як водій, який отримав у встановленому порядку посвідчення водія, він повинен знати та неухильно дотримуватися вимог Правил дорожнього руху України, зокрема п. 2.5 щодо обов`язку на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, не виконання яких тягне за собою відповідальність, передбачену КУпАП. 
Доводи апелянта, про те, що він жодного разу не притягувався за аналогічне правопорушення, є єдиним годувальником у родині та має на утриманні цивільну дружину, яка є інвалідом 3-ї групи, не впливають на законність винесеної судом постанови. Вказані обставини були враховані судом першої інстанції при накладенні стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.
З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
За такого немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.
Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП суд,  -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130  КУпАП - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.В. Коломієць