Ухвала
29 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 487/6745/17
провадження № 61-45188св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
представники позивачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 
третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Данилової О. О., Коломієць В. В., Шаманської Н. О., 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про стягнення коштів.
Позовна заява мотивована тим, що 23 лютого 2015 року між ними, кожною окремо, та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено договори банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий», ОСОБА_1 - за № 015-14501-230215 на суму 5 000,00 дол. США, ОСОБА_2 - за № 012-14501-230215 на суму 5 712,00 дол. США, строк дії яких закінчився 09 березня 2015 року. 
З 03 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду, а з 05 жовтня 2015 року почато процедуру ліквідації банку. 
Відповідно до повідомлення Фонду виплати вкладникам за депозитними вкладами розпочались з 06 липня 2015 року. Проте, уповноважена особа Фонду незаконно визнала їх договори нікчемними та відмовила включити позивачів до реєстру вкладників на отримання гарантованих виплат. Згодом ці дії уповноваженої особи визнані незаконними за судовими рішеннями. Депозитні вклади позивачі отримали у перерахунку в національній валюті 20 вересня 2017 року.
Крім того, за період незаконної затримки Фондом у поверненні вкладів з 10 березня 2015 року до 20 вересня 2017 року позивачі зазнали майнову та моральну шкоду. 
На підставі викладеного просили суд стягнути із Фонду на їх користь неустойку (пеню), 3% річних та інфляційні втрати та відшкодування моральної шкоди. 
ОСОБА_1 - 198 312 грн, з яких: 124 591,56 грн неустойка (пеня), 63 901,13 грн інфляційні втрати, 9 820,00 грн 3% річних, відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. 
ОСОБА_2 - 226 553,00 грн, з яких: 142 333,39 грн неустойка (пеня), 73 000,66 грн інфляційні втрати, 11 219,00 грн 3 % річних, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. 
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Фонду відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн на користь кожної. 
У решті рішення суду залишено без змін.
У жовтні 2018 року ОСОБА_3 в інтересах  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У жовтні 2018 року Фонд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції у частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; розгляд справи проводити за участю сторін. 
Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
У листопаді 2018 року представник Уповноваженої особи Фонду надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та просив суд відмовити у її задоволенні. 
Іншими учасниками відзиви до Верховного Суду не направлялись. 
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 16 квітня 2020 року призначений повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.
У квітні 2020 року справу розподілено судді-доповідачу. 
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент подачі касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 ЦПК України. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки розгляд цієї справи Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а доводи викладені у касаційній скарзі Фонду не свідчать про необхідність виклику учасників справи для надання пояснень, то підстави для задоволення клопотання Фонду про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін відсутні.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, про стягнення коштів призначити до судового розгляду.
Відмовити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. 
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді	С. Ю. Мартєв	
 	Є. В. Петров	
 	В. М. Сімоненко