ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 183/4475/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Васильєва Дмитра Сергійовича на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 р. (суддя Сорока О.В.) в адміністративній справі №183/4475/19 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Васильєва Дмитра Сергійовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 №667689 від 07.07.2019, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував на відсутність правових підстав для притягнення його  адміністративного правопорушення, оскільки вантаж, який він перевозив, не потребував супроводу автомобілем прикриття.  
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 р. позов задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Васильєвим Д.С.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Скаржник вказує, що 07.07.2019 о 16 год. 53 хв. на 243 км. а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський» ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105.410, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом BECTT 975310, номерний знак НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж (комбайн), ширина якого перевищує 2,6 м., а саме становить 3,75 м., з дозволом, узгодженим з органами Національної поліції, № 13128901-1198 НГ, але без супроводу автомобіля прикриття, як це передбачено у дозволі, а тому порушив підпункт 22.5 ПДР та пункт 27 постанови КМУ №30 від 18.01.2001, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 132-1 КУпАП. Постановою КМУ від 18.01.2001 №30 «Про затвердження Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» встановлені спеціальні правила перевезення великогабаритними транспортними засобами. Відповідно до пунктів 26 та 27 цих правил необхідність супроводу великогабаритного та великовагового транспортного засобу спеціального призначення патрульним автомобілем Національної поліції чи автомобілем прикриття визначається уповноваженим підрозділом Національної поліції під час видачі дозволу з урахуванням необхідності забезпечення безпечних умов дорожнього руху. Супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.
Відповідно до дозволу № 13128901-1198 НГ від 12.06.2019, наявного у водія при собі та наданого для перевірки, позивач перевозив вантаж шириною 3,75 м. При цьому в пункті 2 дозволу вказано необхідність наявності автомобілів супроводження FIAT NUOVO DOBLPO, номерний знак НОМЕР_3 , FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_4 . Однак, великогабаритний ТЗ рухався без вказаних автомобілів супроводження. Параметри, зазначені у дозволі № 13128901-1198 НГ від 12.06.2019, є чітко визначеними, а не максимальними, а саме зазначена довжина - 22,00 м., ширина - 3,75 м., висота - 4,49 м., загальна вага автопоїзду з вантажем - 40 т., навантаження на вісь - 11 т, та виступ вантажу за задній габарит ТЗ – 3 м. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.
Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення скаржнику – 28.07.2020, позивачу – 31.07.2020, до суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили. 
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №667689, винесену 07.07.2019 поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Васильєвим Дмитром Сергійовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 07.07.2019 о 16.53 год. на 243 км. а/д «Київ-Харків-Довжанський», керуючи ТЗ DAF FT XT 105.410, д.н.з. НОМЕР_5 , у складі з напівпричепом ВЕСТТ, д.н.з. НОМЕР_6 , перевозив великогабаритний вантаж (комбайн Claas) ширина якого перевищує 2,6 м, а саме становить 3,75 м з дозволом, узгодженим з органами Національної поліції 13128901-1198 НГ, але без супроводу автомобілем прикриття, чим порушив пункт 22.5 ПДР та пункт 27 Постанови КМУ №30 від 18.01.2001, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП, тому на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с.5).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що неправомірність оскарженої постанови, оскільки пунктом 27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від № 30 від 18 січня 2001 р., супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри. Позивач здійснював перевезення вантажу – комбайн CLAAS Lexion 580, ширина якого становить 3,5 м. (а.с.11), тому супровід автомобілем прикриття при перевезенні саме цього великогабаритного вантажу не є обов`язковим. Факт правопорушення зафіксовано лише в постанові серії ДП18 №667689 від 07.07.2019, яка не може бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного проступку.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається зі змісту спірної постанови, адміністративне правопорушення полягає у тому, що позивач перевозив великогабаритний вантаж (комбайн Claas), ширина якого перевищувала 2,6 м, а саме становить 3,75 м, з дозволом 13128901-1198 НГ, але без супроводження автомобілем прикриття.
Відповідно до дозволу №13128901-1198НГ, строком дії з 14.06.2019 по 28.07.2019, виданого відділом безпеки дорожнього руху УПП в Дніпропетровській області, ВАТ «Покровський арготехсервіс» надано право на участь у дорожньому русі транспортних засобів, параметри яких не перевищують: за довжиною - 22 м., шириною - 3,75 м., висотою - 4,49 м., загальною вагою – до 40,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь – до 11 т., вантаж може виступати на задній габарит ТЗ не більше 3 м. Цим же дозволом визначено два транспортних засоби, виділених для супроводження автомобілем прикриття: FIAT NUOVO DOBLO, державний номер НОМЕР_7 , та FORD TRANSIT, державний номер НОМЕР_4 (а.с.9).
Відповідно до пункту 7 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці. 
Пунктом 27 цих Правил супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.
Відповідно до товарно-транспортної накладної №07072019/01 від 07.07.2019 (а.с.10) та витягу з сайту про технічні характеристики (габаритні розміри вантажу) позивач здійснював перевезення вантажу – комбайну CLAAS Lexion 580, ширина якого становить 3,5 м. (а.с.11). 
Отже, супровід автомобілем прикриття при перевезенні саме цього великогабаритного вантажу не є обов`язковим.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Васильєва Дмитра Сергійовича - залишити без задоволення.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 р. в адміністративній справі №183/4475/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 15 вересня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук