ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року	Львів	Справа № 260/269/20 пров. № А/857/6690/20	
                                                                                                            пров. № А/857/6691/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Шевчук С.М.
суддів                                                             Кухтея Р.В., Носа С.П. 

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року (рішення ухвалене у м. Ужгороді, судом під головуванням судді Плеханової З.Б., в порядку письмово провадження) та додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 травня 2020 року (додаткове рішення ухвалене у м. Ужгороді, судом під головуванням судді Плеханової З.Б., в порядку письмово провадження) у справі № 260/269/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, суд-
В С Т А Н О В И В:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
31.01.2020 позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив: 
визнати протиправною бездіяльність відповідача по не нарахуванню і невиплаті йому грошової компенсації за 23 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за 23 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з розміру його грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу вказаного Центру (25.09.2019);
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ – НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (номер ОКПП – НОМЕР_3 ) 10 000,00 грн. витрат з оплати правничої допомоги адвоката.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) по не нарахуванню і невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за 23 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік. Зобов`язано Кінологічний навчальний центр Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 23 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з розміру його грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу вказаного Центру – 25.09.2019 року.
Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 травня 2020 року в стягненні за рахунок бюджетних асигнувань Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. витрат з оплати правничої допомоги адвоката – відмовлено.
Не погодившись частково з рішенням суду першої інстанції в частині мотивів щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення 10 000,00 грн. витрат з оплати правничої допомоги адвоката та з додатковим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив їх, подавши апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року, виключивши з його мотивувальної частини доводи, що стосуються розподілу судових витрат; скасувати додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року та ухвалити нове додаткове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що з метою стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката ним до позовної заяви у цій справі були додані належні і достатні докази понесення позивачем вказаних витрат. 
Позивач стверджує, що висновок суду першої інстанції щодо необхідності надання акта виконаних робіт (послуг) є необґрунтованим за умови, що надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість. Більше того, законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката. Здійснення чи нездійснення адвокатом запису у Книзі доходів і витрат про отримання від позивача гонорару не може мати жодних правових наслідків для позивача, оскільки питання оприбуткування стосується правовідносин між адвокатом та податковим органом, до яких позивач не має ніякого відношення.
Відтак, апелянт вважає, що оскаржувані рішення суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат є незаконними та необґрунтованими.
Відповідач  подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення судів першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваних рішеннях. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що 23 квітня 2020 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від представника позивача адвоката Гончарова Валентина Вікторовича надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме вирішити питання про стягнення з Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.
Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача В. Гончаровим було подано для підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги до суду інстанції наступні документи: договір № 06/с від 30 січня 2020 року «Про надання правничої допомоги»; опис наданих адвокатом послуг згідно з укладеним з клієнтом ОСОБА_1 договором від 30.01.2020 р. № 06/с «Про надання правничої допомоги»; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 01 від 30.01 2020.
Також встановлено, що у мотивувальній частині рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року було наведено мотиви суду, з яких виходив суд під час розгляду питання щодо стягнення чи не стягнення судових витрат, і на підставі викладеного суд зазначив, що судові витрати розподілу не підлягають, що не було вказано окремим абзацем у резолютивній частині. 
ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення 10 000,00 грн. витрат з оплати правничої допомоги адвоката, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було представлено на розгляд суду акти виконаних робіт до договору № 06/с «Про надання правничої допомоги» від 30. 01. 2020 з деталізацією послуг, які були надані ОСОБА_1 , не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи. В описі робіт також немає відповідної деталізації робіт (наданих послуг), натомість у видах робіт зазначено «участь у судових засіданнях – 1 години» хоча станом на дату укладення цього опису, жодне судове засідання не було призначено та не відбулось. Витрати позивача на послуги адвоката не підтверджені належними фінансовими документами (оскільки не надано суду видаткових касових ордерів або платіжних доручень про передачу коштів адвокату) та не встановлено й не зазначено, якими доказами підтверджується фактичне понесення відповідачем витрат на правову допомогу (їх оплати),  Крім того, Наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення. Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді. Записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід. Ні позивачем, ні адвокатом не було надано суду докази внесення зазначеного доходу у Книгу обліку доходів і витрат. 
ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Згідно ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача по не нарахуванню і невиплаті позивачу грошової компенсації за 23 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за 23 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з розміру його грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу вказаного Центру – 25.09.2019 року, в апеляційному порядку не оскаржується.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Статтею 59 Конституції України    закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п. 1 ч. 3  ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1  ст. 134 КАС України).
Відповідно до частин 1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частинами 2, 3 ст.134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно зі ст.30 Закону №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2  рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009  передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).
За вимогами ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.ч.7, 9 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною другою статті 6 КАС України  передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів»  встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд – у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також – чи була їх сума обґрунтованою (п.п. 268, 269).
Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002 року, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача приєднано до матеріалів справи: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 30.01.2020 року серії АО №1005502 ОСОБА_1 адвокатом Гончаровим В.В.; договір № 06/с від 30 січня 2020 року «Про надання правничої допомоги»; опис наданих адвокатом послуг згідно з укладеним з клієнтом ОСОБА_1 договором від 30.01.2020 р. № 06/с «Про надання правничої допомоги»; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 01 від 30.01 2020 на суму 10 000,00 грн.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції зауважує, що представник позивача в переліку робіт, згідно з описом наданих адвокатом послуг згідно з укладеним з клієнтом ОСОБА_1 договором від 30.01.2020 р. № 06/с «Про надання правничої допомоги», зазначив: вивчення наданих клієнтом документів (1 год) – 1000 грн.; перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики (2 год) - 2000 грн.; надання консультації клієнту (1 год) - 1000 грн.; підготовка позовної заяви і подання її до суду (4 год) - 4000 грн.; підготовка заяв з процесуальних питань (клопотань, відповідей на відзив тощо) (1 год) - 1000 грн.; участь у судових засіданнях (1 год) – 1000 грн.
Відповідач з розміром таких витрат не погодився вказав на їх не співмірність у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні вказаної вимоги позивача.
Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, колегія суддів зазначає, що такий вид правничої послуги, як підготовка позовної заяви і подання її до суду включає в себе і ряд інших супутніх послуг таких, як: вивчення наданих клієнтом документів; перегляд законодавчої бази; пошук і вивчення судової практики. Таким чином, перелічені супутні послуги охоплюються поняттям підготовка позовної заяви і подання її до суду.
Водночас суд зазначає, що аналіз законодавства та судової практики, формування правової позиції та надання відповідної консультації, підготовка позовної заяви, відповіді на відзив не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа) та сталу судову практику у даній категорії справ, в т.ч. і суду касаційної інстанції.
Більше того, суд апеляційної інстанції відзначає, що представник позивача участі у судових засіданнях не приймав, позаяк дана адміністративна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, як справа незначної складності (малозначна справа). 
Також колегія суддів зазначає, що позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви та інших документів у даній справі вимагала значного обсягу та за своїми характеристиками була віднесено до обсягу складних справ.
Тому суд не вважає належним чином обґрунтованою суму компенсації витрат на правничу допомогу у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).
Також суд зважає на складність предмету позову та відсутність репутаційних ризиків та публічного інтересу до справи.
Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в загальній сумі 3000,00 грн.
Водночас колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відмови позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів відображення адвокатом у Книзі  обліку доходів і витрат  обставин щодо розміру отриманого адвокатом доходу за надання правничої допомоги позивачу у даній справі, оскільки здійснення чи нездійснення адвокатом записів у Книзі обліку доходів і витрат про отримання від позивача гонорару не може мати правових наслідків для позивача, позаяк питання  оприбуткування стосується виключно правовідносин у сфері оподаткування.
Також, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України №14, Положення №13 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Також колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що статтею 134 КАС України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувані рішення суду не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини мотиви, що стосуються вимог про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги; скасувати додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року та прийняти нову постанову про присудження за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  -     
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини мотиви, що стосуються вимог про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги.
Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти вимог заяви про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) витрат за надання професійної правничої допомоги відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 16.07.2020.