КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 379/726/18                                                          
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9212/2020
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
15 липня 2020 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
суддя-доповідач Слюсар Т.А. 
суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І., 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Таращанського районного суду Київської області від 08 квітня 2020 року у складі судді Зінкіна В.І.,
у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
 
   В С Т А Н О В И В :
 
У червні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 28 листопада 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 5 928 грн. 93 коп. та судовий збір в розмірі 127 грн. 72 коп. 
Додатковим рішенням Таращанського районного суду Київської області від 08 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, в сумі 3 246 грн. 25 коп., задоволено частково. 
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з професійною правничою (правовою) допомогою, в сумі 3 246 грн. 25 коп.  В іншій частині заяви відмовлено.
В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати додаткове рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.
Вказано, що розмір вартості наданих послуг є не обґрунтованим та не доведеним, оскільки позовна заява є нескладною з огляду на її зміст та справа не відноситься до справ, значної складності, а тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув витрати на правничу допомогу в розмірі 3 246 грн. 25 коп.
Також вказано, що відповідачем не надано до суду доказів, які б підтверджували реальність здійснених операцій та факт використання отриманих послуг.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3 246 грн. 25 коп., районний суд виходив з того, що надані на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу докази є належними, а тому вимоги щодо відшкодування витрат за надання юридичної допомоги в розмірі з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до задоволення.
Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
За правилами частини першої, пункту 2 частини третьої статті 79 ЦПК України, 2004 року, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 84 ЦПК України, 2004 року, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який був чинним на час розгляду справи судом першої інстанції, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Згідно з частиною першою статті 88 ЦПК України 2004 року, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, компенсація витрат на правничу допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правничу допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З 15 грудня 2017 року ЦПК України запроваджено нові правила компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Як убачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Якименком О.В. укладено договір № 130/18 про надання правничої допомоги від 10 грудня 2018 року (а.с.237 том 1).
Згідно акту виконаних робіт до договору № 130/18 від 10 грудня 2018 року про надання правничої допомоги, адвокатом Якименком О.В. було надано ОСОБА_1 , юридичні послуги у формі підготування відзиву та заперечень по вказаній справі та здійснено розрахунок на загальну суму 3 500 грн., що включає в себе: зустріч з клієнтом, вивчення матеріалів справи - 500 грн.; узгодження правової позиції з клієнтом та складання процесуальних документів, відзиву у справі - 2 000 грн. - 2 год.; участь у судових засіданнях з урахуванням часу очікування  - 1 000 грн. - 1 год. (а.с.238 том 1).
З копії квитанції від 130/18 від 10.12.2018 року, убачається, що адвокатом Якименком О.В. прийнято від ОСОБА_1 кошти (гонорар) в розмірі 3500 грн. (а.с. 239 том 1).
Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вимоги щодо відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають до часткового задоволення, виходячи із складності справи та виконаних адвокатом робіт по даній справі, витраченого ним часу, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
А отже, колегія суддів погоджується, що оскільки позовні вимоги рішенням Таращанського районного суду Київської області від 28 листопада 2019 року задоволено частково, а саме у розмірі 7,25%, а тому з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , правомірно стягнуто витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру відхилених позовних вимог (92,75%), а саме в розмірі 3 246 грн. 25 коп. (92,75% від 3500,00 грн).
Доводи апеляційної скарги, що розмір вартості наданих послуг є не обґрунтованим та не доведеним, оскільки позовна заява є нескладною, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції надано правову оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд апеляційної інстанції, який, в силу вимог статті 367 ЦПК України переглядає справу виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування  додаткового рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Таращанського районного суду Київської області від 08 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає,  крім випадків, передбачених положеннями ст.389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач:
Судді: