ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 817/423/17
адміністративне провадження №К/9901/16479/18, №К/9901/16480/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В.М.,
суддів: Єзерова А.А.,  Чиркіна С.М., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області та Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ" на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 у складі колегії суддів: Шидловського В.Б. (головуючий), Бучик А.Ю., Шевчук С.М. у справі №817/423/17 за позовом Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ" про стягнення витрат на виплату та доставку пільгових пенсій 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі (далі - УПФУ в Сарненському районі) звернулось до суду з позовом до Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ" (далі - відповідач, СПП "Случ"), в якому просило стягнути заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з вересня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 131014,75 грн.
2.          Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 замінено позивача -   ОУПФ в Сарненському районі, його правонаступником - Сарненським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - позивач, Сарненське ОУПФ). 
3.          Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 у задоволенні клопотання відповідача - СПП "Случ", про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.
4.          Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з СПП "Случ" на користь Сарненського ОУПФ заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV), в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII), за вересень-грудень 2015 року в загальній сумі 131014,75 грн.
5.          Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 
6.          Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні обставини:
6.1.          УПФУ в Сарненському районі направлено СПП "Случ" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, в частині пенсій, призначених відповідно до підпунктів "б"-"з" статті 13 Закону №1788-XII, з січня 2015 року від 15.01.2015 №190/02, з лютого 2015 року від 03.02.2015 року №433/02 та з жовтня 2015 року від 17.11.2015 року №3154/04, якими визначено місячні розміри фактичних витрат.
6.2.          Матеріалами справи підтверджується, що зазначеним в розрахунках працівникам СПП "Случ" була призначена пенсію за віком на пільгових умовах, як жінкам, які працювали у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей.
6.3.          За даними обліку УПФУ в Сарненському районі, СПП "Случ" не внесено до Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за період вересень-грудень 2015 року в сумі 131014,75 грн. 
7.          Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону №1788-XII покриваються підприємствами та організаціями, що відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом України у постанові від 07.07.2015 у справі №2а/0370/1328/11.
8.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції вказав, що позивачем не було надано суду доказів, а саме, відомостей з банківських установ та поштових відділень, які б свідчили, що органом Пенсійного фонду понесені фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій працівникам, зазначеним у розрахунках, що направлялись позивачу. Крім того, на переконання суду, особи, які отримують пенсію на підставі пункту "ж" статті 13 Закону №1788-XII, отримують її за рахунок Державного бюджету, а Пенсійному фонду України, як органу, наділеному владними повноваженнями в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, делеговані повноваження виключно щодо виплати пільгових пенсій, які в майбутньому здійснюватимуться згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги: 
9.          Позивачем подано касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного   адміністративного суду від 07.11.2017, в якій просить її скасувати та залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2017.
9.1.          Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону №1788-XII, відшкодовуються органам Пенсійного фонду України тими підприємствами та організаціями, в яких працювали вказані особи. 
10.          Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення. 
10.1.          На обґрунтування відзиву зазначає, що у переліку виробництв, робіт, професій, посад і показників для осіб зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за списками №1, №2, затвердженими Кабінетом Міністрів України, відсутня позиція "сільськогосподарське виробництво", як одна із умов по призначенню пенсії за пунктом "ж" статті 13 Закону №1788-XII. З норм пункту "ж" статті 13 Закону №1788-XII вбачається, що пенсії жінкам, які працювали в сільськогосподарському виробництві і народили п`ятеро і більше дітей, призначається незалежно від займаних посад та атестації робочих місць і їх не стосуються приписи списків №1, №2, затверджені Кабінетом Міністрів України. Тому, на переконання відповідача, витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених згідно з пунктом "ж" статті 13 Закону №1788-XII, не можуть входити в об`єкт оподаткування, вказаний у абзаці 3 підпункту 1 пункту 2, у взаємозв`язку з абзацом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.
11.          Відповідачем подано касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного   адміністративного суду від 07.11.2017, в якій просить її змінити в частині висновків суду щодо:
-включення пенсій до витрат на їх виплату, доставку та оподаткування їх підприємствами збором на обов`язкове державне пенсійне страхування, - при наявності діючих положень, норм статей 7 та 73 пріоритетного Закону №1058-ІV, за якими виплата пенсій не включається до витрат по їх виплаті і доставці та імперативної норми статті 8 Закону №1788-XII, якою вказано, що пенсії не оподатковуються;
-проведення підприємствами покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в залежності від джерел фінансування виплат пенсії, при відсутності вказівки на це в законах;
-включення самих витрат на виплат і доставку пільгових пенсій особам за пунктом "ж" статті 13  Закону №1788-XII до переліку пенсій, по яким покриваються витрати, при відсутності по цих пенсіях умов по їх призначенню і виплаті, визначених пунктом 2 Прикінцевих положень пріоритетного     Закону №1058-ІV, як підстави для покриття витрат.
11.1.          Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права при прийнятті судового рішення в частині оскаржуваних висновків. Зокрема, скаржник посилається на те, що для вирішення даного спору, з урахуванням принципу законності, судами попередніх інстанцій повинні були застосовуватись норми статей 7, 73, абзацу 1 пункту 2, абзацу 3 підпункту 2 пункту 2, абзацу 5 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV та статті 8 Закону №1788-XII, як актів вищої юридичної сили. Скаржник наполягає, що з аналізу наведених норм, у їх взаємозв`язку зі статтею 13 Закону №1788-XII, вбачається, що витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених згідно з пунктом "ж" статті 13 Закону №1788-XII, не можуть входити в об`єкт оподаткування, вказаний у абзаці 3 підпункту 1 пункту 2, абзаці 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV. 
12.          Відповідачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не подано.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
13.          Під час розгляду касаційних скарг колегія суддів враховує положення частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 08.02.20202, далі - КАС України), за приписами яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
14.          Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV (в редакції, чинній на час       спірних правовідносин), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди (абзац 1). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається   порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом (абзаци 1-3 підпункту 1).
15.          Закон №1058-ІV набрав чинності з 01.01.2004, до цього, діяв порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, передбачений нормами Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР (надалі - Закон №400/97-ВР).
16.          Згідно зі статтею 2 Закону №400/97-ВР (в редакції чинній на час спірних правовідносин),    фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є об`єктом оподаткування для усіх суб`єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетних, громадських та інші установ та організацій, об`єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників та філій, відділень та інших відокремлених підрозділів платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку (абзац 4 пункту 1).
17.          Абзацом 3 пункту 1 статті 4 цього Закону визначено, що ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування складає 100 % від об`єкта оподаткування.
18.          У свою чергу, відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону №1788-XII право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, незалежно від віку і трудового стажу в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
19.          Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України "Про призначення пенсії на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей"        від 16.05.1992 №244, жінки, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу. Право на пенсію на вказаних у пункті І цієї постанови пільгових умовах мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання. Обчислення заробітку, призначення та виплата таких пенсій провадяться відповідно до чинного законодавства.
20.          Абзацом 5 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV передбачено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
21.          Верховний Суд України у своїх постановах від 07.07.2015 у справі №21-735а1 та від 11.11.2015        у справі №21-2810а15 зазначив, що: 
"Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону №1788-XII, покриваються підприємствами та організаціями. 
Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п`ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а отже, і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок ПФУ та Державного бюджету України відповідно. 
Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.
Так, згідно зі статтею 14 Закону №1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.
Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV у контексті статті 14 Закону №1788-XII дає підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону №1788-XII".
22.          Колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав відступати від вказаних висновків     Верховного Суду України, які було неодноразово підтримано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.11.2018 у справі №815/3919/15 та від 17.08.2018 у справі №804/3402/17.
23.          Отже, суд першої інстанцій, на основі правильного застосування норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону №1788-XII покриваються підприємствами та організаціями, за винятком лише покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
24.          Підпунктом 6.4 пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (надалі - Інструкція №21-1) встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону №1058-ІV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (в редакції чинній на 2015 рік).
25.          Підпунктом 6.7 пункту 6 Інструкції №21-1 передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
26.          Відтак, отримавши розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та добровільно  їх не сплативши, вказана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку, а тому висновки суду першої інстанції про обов`язок підприємства відшкодувати органу Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пенсій, призначених працівникам відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону №1788-XII, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.
27.          За приписами частини 1 статті 352 КАС України (в редакції, чинній до 08.02.2020), суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
28.          З огляду на наведене, касаційну скаргу Сарненського ОУПФ слід задовольнити, а оскаржувану постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 - скасувати та залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2017. 
29.          Колегія суддів касаційного суду відхиляє доводи касаційної скарги СПП "Случ" у зв`язку із безпідставністю останніх. 
30.          Зокрема, твердження даного скаржника про те, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не належать до витрат Пенсійного фонду на виплату пенсій відповідно до статей 7, 73 Закону №1058-IV не відповідають дійсності та мають характер припущень. Як передбачено частиною 1 статті 7 та пунктами 1, 4 частини 1 статті 73 Закону №1058-IV, загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: фінансування видатків на виплату пенсій, надання соціальних послуг за рахунок страхових внесків, бюджетних коштів і коштів цільових фондів; обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом. Кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом та оплату послуг з виплати та доставки пенсій. 
31.          Тобто, до складу витрат, які здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, включаються, як витрати на виплату пенсій, передбачених Законом №1058-IV, так і витрати на     оплату послуг з виплати та доставки пенсій. При цьому, слід звернути увагу на те, що законодавець окремо розрізняє поняття "витрати на виплату пенсій" і "витрати на оплату послуг з виплати та доставки пенсій". Разом з тим, до складу фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій включаються не лише витрати на оплату послуг з їх виплати і доставки, але й витрати на виплату таких пенсій. В іншому ж випадку чинне законодавство передбачало б обов`язок підприємства з відшкодування витрат на оплату послуг з виплати та доставки пенсій
32.          Тому, норми статей 7, 73 Закону №1058-IV, у їх взаємозв`язку з нормами Прикінцевих положень цього Закону та статтей 2, 4 Закону №400/97-ВР, дозволяють зробити висновок про те, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, які фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, у подальшому покриваються підприємствами та організаціями, в яких працювали відповідні пенсіонери.
33.          Посилання даного скаржника на норми, закріплені у частині 4 статті 8 №1788-XII, згідно з якою пенсії не підлягають оподаткуванню, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються неможливості оподаткування пенсій, що виплачуються особам. Наведена норма не виключає можливість поширення на спірні правовідносини положень порядку покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що діяв до набрання чинності Законом №1058-ІV, визначеного Законом №400/97-ВР, шляхом включення до об`єкту оподаткування збором на обов`язкове державне пенсійне страхування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону №1788-XII.
34.          Аргументи даного скаржника про те, що витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються підприємствами лише за результатами атестації робочих місць та виключно для осіб, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 є безпідставними, оскільки нормами Прикінцевих положень Закону №1058-IV врегульовано питання стосовно призначення пенсії за рахунок коштів підприємств та організацій, бюджетних коштів та цільових фондів, але не раніше ніж за 5 років до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону №1788-XII, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та окремим категоріям працівників залежно від умов праці за результатами атестації робочих місць. Отже, вказаною нормою законодавець передбачив додаткову можливість призначення пенсій за рахунок підприємств та організацій, бюджетних коштів та цільових фондів деяким категоріям працівників залежно від умов праці за наслідками атестації робочих місць.
35.          З огляду на наведене, касаційна скарга СПП "Случ" підлягає залишенню без задоволення. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 349, 355, 356, 359 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити. 
Касаційну скаргу Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ" залишити без задоволення. 
Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі №817/423/17 за позовом Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ" про стягнення витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - скасувати і залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2017.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Судді	В.М. Шарапа А.А. Єзеров   С.М. Чиркін