Дата документу 20.08.2020 Справа № 310/2497/19

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 310/2497/19	Головуючий у 1-й інстанції Черткова Н.І. Повний текст рішення складено 21.11.2019 року.	
Пр. № 22-ц/807/931/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2020 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-3), в якому просив змінити розмір аліментів, зменшивши їх розмір з 2000,00 грн. щомісячно на 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
В обґрунтування свого позову зазначав, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року по 28.01.2011 року. Від вказаного шлюбу мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04.10.2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було винесено рішення, згідно із яким з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 04.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2019 року було збільшено розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_4 з 400,00 грн. на 2000,00 грн. Позивач також вказував, що з 16.03.2012 року та по теперішній час він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Від вказаного шлюбу має двох малолітніх дітей:  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3х років. Позивач вважав, що розмір аліментів, встановлений рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2019 року, є необґрунтованим та несправедливим по відношенню до інших його дітей, а також суперечить інтересам його родини, оскільки на теперішній час він немає постійного місця роботи та заробітку, у зв`язку з чим хоче виїхати за кордон з метою працевлаштування.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Черткову Н.І. (а.с. 14).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 15) відкрито спрощене позовне провадження у цій справі, справу призначено до розгляду з повідомленням сторін.
У червні 2019 року  ОСОБА_7  звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, з твердої грошової суми у розмірі 2000,00 грн. щомісяця на 1/4 частку від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що 09 листопада 2018 року вона уклала шлюб з ОСОБА_8 , з яким вони мають дитину - ОСОБА_9 та на теперішній час вагітна двійнею. 
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 40) прийнято зустрічний позов до розгляду у цій справі, справу призначено до в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2019 року (а.с. 64-69) у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, у цій справі задоволено.
Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2019 р. по цивільній справі № 310/9624/18 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були стягнуті в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісяця на - 1/4 частку від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, здійснивши стягнення зміненого розміру аліментів з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні,  ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 75-76) просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши їх розмір з 2000,00 грн. щомісячно на 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності судового рішення і до повноліття дитини; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 79).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 17 березня 2020 року (а.с. 91), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 93), з урахуванням навантаженості судді - доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).
Бунтова (Лігута) Л.Г. своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом не скористалась.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 13 травня 2020 року (а.с. 108) не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання ОСОБА_3 про його відкладення через карантин у зв`язку з епідемією коронавірусу в Україні (а.с. 105), з урахуванням відпустки судді-доповідача у період з 06.07.2020 року по 07.08.2020 року (а.с. 122).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, що набрав чинності з 02 квітня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.
В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.
У судове засідання 20 серпня 2020 року належним чином повідомлений апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 114 ) ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.
В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання ОСОБА_1 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив: розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю ОСОБА_3 .
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 , яка на запитання апеляційного суду зазначала, що вона не працює, ІНФОРМАЦІЯ_6 вже народила двійню - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , крім того, у неї є ще син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , її витрати на дітей збільшились, і тому вона потребує матеріальної допомоги від ОСОБА_1 на утримання їх спільної дочки ОСОБА_4 , 2006 р.н., у розмірі, про якій вона зазначала у своєму зустрічному позові у цій справі, та якій правильно задовольнив суд першої інстанції у цій справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 у цій справі, керувався ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України ЦПК України, та виходив із обґрунтованості та доведеності зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та, навпаки, відсутності законних підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 у цій справі. 
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону, є обґрунтованим та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року по 28.01.2011 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Згідно із рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.10.2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 04.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).
Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2019 року (а.с. 32-33) розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_4 було збільшено з 400 грн. на 2000 грн.
Судом першої інстанції також було правильно встановлено, що з 16.03.2012 року та по теперішній час ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с. 9 зворот), від вказаного шлюбу має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_12 ,   ІНФОРМАЦІЯ_8 , (а.с. 10-11), дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції жодного доказу на підтвердження тої чи іншої з перелічених вище законних підстав зміни розміру аліментів у порівнянні з періодом ухвалення Бердянським міськрайонним судом Запорізької області рішення від 21.01.2019 року, а саме не надав суду першої інстанції доказів зміни свого майнового або сімейного стану, сімейний стан позивача змінився 16.09.2012 року з моменту укладення шлюбу, діти народились у 2012 році та у 2016 році.
Встановлено, що всі ці події, які свідчать про зміну сімейного стану позивача мали місце до 21.01.2019 року - до ухвалення Бердянським міськрайонним судом Запорізької області рішення про збільшення розміру аліментів.
Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що немає законних підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 у цій справі.
Разом із тим, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_13 (прізвище змінено з « ОСОБА_14 » у зв`язку із укладенням шлюбу із ОСОБА_8 09.11.2018 року а.с. 31) вагітна двійнею, що також підтверджується медичною довідкою та висновком узд обстеження, наявними в матеріалах справи (а.с. 61).
В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є підстави для застосування ст. 192 СК України у зв`язку з чим необхідно змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, визначений рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2019 року.
У зв`язку з тим, що законодавством встановлений обов`язок обох батьків по утриманню дитини, з урахуванням інтересів дитини суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде необхідним і достатнім для утримання дитини.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  дублюють доводи первісної позовної заяви ОСОБА_1 та доводи заперечень проти зустрічного позову ОСОБА_3 у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Крім того, останні є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію  ОСОБА_1  у цій справі, яку він вважає єдино правильною та можливою, є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Крім того, доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 , як батька, якій живе окремо від неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сплачує на утримання останньої аліменти на користь ОСОБА_3 , як матері, аліменти, фактично за своїм змістом є апеляційною скаргою на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2019 року в іншій справі ЄУН 310/9624/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини з 400,00 грн. до 2000,00 грн. щомісяця, яке ОСОБА_1 вважає необґрунтованим та несправедливим по відношенню до інших його дітей, а також суперечить інтересам його родини, але чомусь яке він в апеляційному порядку не оскаржував; належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
ОСОБА_3 , як одержувач аліментів, у своєму зустрічному позові у цій справі наполягала на зміні способу стягнення аліментів, визначеного ранішня рішенням суду від 21.01.2019 року, з твердої грошової суми на частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_1 . 
В силу вимог ст. 181 ч. 3 ЦПК України виключним правом стягувача ОСОБА_3 , як одержувача аліментів, є зміна способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого первісного позову та у спростування зустрічного позову позивача ОСОБА_3 у цій справі, зокрема, що якось змінилось його сімейне чи майнове становище з 21 січня 2019 року (дати ухвалення рішення а.с. 32-33, яким раніше було визначено спосіб стягнення та розмір аліментів, довідка про його доходи до 21 січня 2019 року і після та, відповідно, що ј частка від його заробітку (доходу) складає саме 2624,00 грн., довідка про склад сім`ї до 21 січня 2019 року та після, що він взагалі спільно мешкав до 21 січня 2019 року і після з дітьми ОСОБА_15 , 2012 р.н., та Марком, 2016 р.н., взагалі ніс будь-якій розмір витрат на утримання останніх до 21 січня 2019 року і несе після у добровільному чи примусовому порядку тощо).
Оскільки, в силу вимог ст. 180 СК України він, як батько, якій проживає окремо від дитини, зобов`язаний утримувати свою дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ст. 141 СК України).
Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема боржником ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що сторони не позбавлені права у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання в порядку ст. 192 СК України про зміну розміру аліментів (зменшення чи збільшення) в разі зміни обставин, які стали підставою для ухвалення судом рішення у цій справі. 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 25.08.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.