П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3860/20	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.
                         при секретарі:               Шатан В.О.  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Приватного підприємства "КАЛІПСО-2007" на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020р. про вжиття заходів забезпечення позову по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, треті особи: Приватне підприємств "КАЛІПСО-2007", Одеська міська рада про визнання протиправним та скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, -

В С Т А Н О В И Л А:
          У травні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Департаменту архітектури та містобудування ОМР, треті особи: ПП "КАЛІПСО-2007", ОМР, в якому просив визнати протиправними та скасувати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (район пляжу "Курортний") за №01-06/14 від 5.02.2018р..
26.06.2020р. ОСОБА_1 повторно подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ПП "КАЛІПСО-2007" та іншим особам за його дорученням чи договором здійснювати будь-які підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці за кадастровим номером 5110136900:35:001:0006, загальною площею 0,5028га, що розташована за адресою: 13 станція Великого Фонтану (район пляжу "Курортний") до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що у підніжжя схилу 13 станції Великого Фонтану ПП "Каліпсо-2007" здійснює будівництво 9-ти поверхового апартамент-комплексу "Каліпсо". Місцем проведення будівельних робіт ПП "Каліпсо-2007" є створене штучно, сейсмічно активне середнє плато берегового схилу, а тому будівництво може завдати шкоди вказаному схилу. 
Також, земельна ділянка на якій ведуться будівельні роботи, знаходяться менше ніж 100 метрів до лінії зрізу води, що є пляжною зоною, частиною прибережно-захисної смуги, чим порушується вимоги ст.90 Водного кодексу України.
Посилаючись на вказане, позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони ПП "КАЛІПСО-2007" та іншим особам за його дорученням чи договором здійснювати будь-які підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці за кадастровим номером 5110136900:35:001:0006, загальною площею 0,5028га, що розташована за адресою: 13 станція Великого Фонтану (район пляжу "Курортний") до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Також позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або ж взагалі зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, чим фактично буде нівельована функція судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.
Посилаючись на вказані обставини просив заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020р. заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони ПП "Каліпсо-2007" та іншим особам за його дорученням чи договором здійснювати будь-які підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером 5110136900:35:001:0006, загальною площею 0,5028га, що розташована за адресою: 13 станція Великого Фонтану (район пляжу "Курортний") до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення не неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення скарги, скасування ухвали суду, з прийняттям по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а тому є усі передбачені законом підстави  для  вжиття заходів забезпечення позову.
Проте з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки при вирішенні питання по суті, суд порушив норми процесуального права.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення клопотання по суті, а тому апеляційний суд за правилами ст.315 КАС України, судове рішення скасовує і постановляє нове рішення, виходячи із наступного.
Як встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та підтверджено наданими до справи матеріалами, що рішенням Одеської міської ради №354-У від 29.09.2006р. «Про продаж земельних ділянок, розташованих в м.Одесі, на земельному аукціоні» спірну земельну ділянку за кадастровим номером 5110136900:35:001:0006, загальною площею 0,5028га, що розташована за адресою: 13 станція Великого Фонтану (район пляжу "Курортний") віднесено до категорії земель - землі рекреаційного призначення, цільове призначення - для проектування та будівництва рекреаційно-оздоровчого комплексу (3-4) поверхи (т.1 а.с.24). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки під забудову на аукціоні від 2.03.2007р. (т.1 а.с.24-25) Територіальна громада м.Одеси в особі Одеського міського голови ОСОБА_2 з одного боку продала, а ПП «КАЛІПСО-2007» з другого боку придбало спірну земельну ділянку на аукціоні, з цільовим призначенням такої земельної ділянки - для проектування та будівництва рекреаційно-оздоровчого комплексу (3-4) поверхи. 30 липня 2007р. Одеським міським головою, ПП «КАЛІПСО-2007» виданий державний акт на право власності на придбану земельну ділянку  (т.1 а.с.26). 
Маючи намір в подальшому розпочати будівництво на придбаній земельній ділянці, ПП «КАЛІПСО-2007» звернулось до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради із заявою про отримання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, та на підставі Наказу управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-06/14 від 5.02.2018р. підприємство отримало містобудівні умови та обмеження за №21/1 (т.1 а.с.13-15).  На підставі містобудівних умов та обмежень, ПП «КАЛІПСО-2007», як замовник будівництва, 27 червня 2019р. отримало експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом на будівництво «Нове будівництвом адміністративної будівлі, допоміжних споруд та інфраструктури для відпочинку, рекреаційного-оздоровчого призначення за адресою: м.Одеси, Київський район, 13 ст. В.Фонтану (район пляжу «Курортний») (т.1 а.с.27-31). 18 вересня 2019р. Управлінням Державного Архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради замовнику - ПП «КАЛІПСО-2007» виданий дозвіл за №ОД 112192612166 на початок будівельних робіт на спірній земельній ділянці. 
Отже, вищенаведені докази свідчать про те, що ПП «КАЛІПСО-2007», як замовник будівництва, отримало усі необхідні дозвільні документи на початок будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: м.Одеси, Київський район, 13 ст. В.Фонтану (район пляжу «Курортний»). 
6.05.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовними вимогами до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради; третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ПП «КАЛІПСО-2007»; третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Одеська міська рада, про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва №01-06/14 від 5 лютого 2018р.. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що в містобудівних умовах не зазначена допустима висотність будівель чітко у метрах, спірна будівля не повинна перекривати панорамний огляд акваторію Чорного моря з верхнього плато берегових схилів для мешканців та гостей міста. Крім того, у позовних вимогах позивач вказує, що земельна ділянка, на якій має бути збудована адміністративна споруда не призначена для забудови 9-ти поверхового житлового будинку. Земельна ділянка розміщена в пляжній зоні прибережно-захисної смуги м.Одеси, а саме в межах 100м. від зрізу води. 
7 травня 2020р. позивач звернувся в суд із заявою, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ «КАЛІПСО-2007» та іншим особам за його дорученням чи за договором здійснювати будь-які підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці за кадастровим номером 5110136900:35:001:0006, загальною площею 0,5028га, що розташована за адресою: 13 станція Великого Фонтану (район пляжу "Курортний"). Підставами для вжиття заходів забезпечення позову є порушення, визначені у позовних вимогах.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 8 травня 2020р. (т.1 а.с.55-59) відмовлено у задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що захисту підлягає лише порушене право, а не те, що можливо буде порушено в майбутньому. Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогам. Оскільки в матеріалах справи не було достатніх доказів, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та не надано даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, суд не знайшов підстав для задоволення заяви. 
В подальшому, 26.06.2020р. ОСОБА_1 знову звернувся в суді із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що розпочалися зсуви ґрунтів на схилах, що розташовані між 12 та 13 ст. Великого Фонтану, рекреаційне плато на 13 ст. В.Фонтану вже зрізано забудовником та відновленню на підлягає. Інші доводи для вжиття заходів забезпечення позову були визначені аналогічні вимогам, викладеним в позовній заяві (т.1 а.с.198-208). 
Розглянувши подане клопотання, суд першої інстанції своєю Ухвалою від 26 червня 2020р. задовольнив його шляхом заборони ПП «КАЛІПСО-2007» та іншим особам за його дорученням чи договором здійснювати будь-які підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером 5110136900:35:001:0006, загальною площею 0,5028га, що розташована за адресою: 13 станція Великого Фонтану (район пляжу "Курортний") до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення клопотання про вжиття заходів у такий спосіб, судова колегія виходить з наступного. 
У відповідності до частини першої та другої, четвертої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидним и є ознаки протиправності рішення дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. 
Види забезпечення позову визначає стаття 151 КАС України, за змістом частини першої якої позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта (пункт 1 цієї частини статті). 
Частиною другою цієї ж статті КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен врахувати співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, заходи забезпече6ння мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. 
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. 
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта. 
Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.
Як наслідок, унеможливлюється виконання судового рішення на підставі принципу обов`язковості судових рішень, регламентованого в статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі-Конвенція), пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України від 2.06.2016р. №1402-УІІ «Про судоустрій і статус суддів», пункті 5 частині третьої статті 151КАС, рішеннях Європеського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Рябих проти Росії» (пгрф. 51,52), «Горнсбі проти Греції» (пгрф.40).
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами. 
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Отже, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності. 
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи  спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. 
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від21.11.2018р. (справа №826/8556/17), від 25.04.2019р. (справа №826/10936/18). 
Слід також враховувати, особливості забезпечення позову в адміністративному процесі, зокрема наявність ознак протиправності оскаржуваного нормативно-правового акту може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову. 
До подібних висновків дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 10.04.2019р. по справі №826/16509/18 та підтверджено в постанові ВС від 20 листопада 2019р. по справі №640/2298/19.
В той же час, Верховний Суд України у постанові від 17.04.2019р. (справа №705/4587/17) сформував правову позицію, згідно з якою, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновлення прав будуть значними. 
Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрутовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановленні в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України. 
З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що в ухвалі суду першої інстанції про забезпечення позову повинно бути враховано наступне: - Зміст рішення суду про забезпечення позову повинен ґрунтуватися на висновках (оцінках ступеню ризику) в залежності від дослідження аргументів викладених стороною, а не бути ідентичними доводам, наведеним у позовній заяві.
Мотиви, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову, повинні свідчити про реальний характер загрози правам заявника до ухвалення рішення по суті спору за умови, якщо невжиття таких заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся;
-          Обов`язковою умовою для застосування заходів забезпечення позову є порушення прав або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням; а по-друге: значення вжитого законотворцем поняття «очевидні ознаки» необхідно розуміти як оціночну характеристику обставин, які сприймаються однозначно, є беззаперечними, не викликають жодних сумнівів й, не потребують оцінки доводів і аргументів позовної заяви, висловленних по суті спору, явно свідчать про протиправний характер адміністративного акту, який оскаржується до суду; позиція заявника, покладена в основу мотивації заяви про забезпечення позову, не повинна ґрунтуватися на припущеннях, а повинна бути підтверджена відповідними доказами, які б достовірно і беззаперечно свідчили про існування обставин, що можуть зумовити застосування судом повноважень, передбачених у главі 10 Розділу І КАС України.  
Під час розгляду справи, судовою колегією встановлено, що договір купівлі-продажу та дозвіл на виконання будівельних робіт є чинними, у судовому порядку не оскаржувався. З вимогами про оскарження наведеного договору та дозволу позивач не звертався. 
Отже, саме дозвіл на виконання будівельних робіт надає замовнику та генеральному підряднику право на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт на об`єктах будівництва, у тому числі дій щодо проведення відповідних земельних робіт у межах будівельного майданчику. До вказаного дозволу та договору купівлі-продажу земельної ділянки третьою особою додано експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом (т.1 а.с.27-31), який не спростовує право суб`єкта господарювання на початок будівельних робіт на відповідній земельній ділянці. 
Судова колегія звертає увагу на те, що  під час розгляду апеляційної скарги, позивачем не надано жодного доказу, крім фотографій з місця початку будівельних робіт, які б свідчили, що діями відповідача, а саме рішенням про надання містобудівних умов та обмежень порушуються безпосередньо права позивача, та що невжиття заходів забезпечення позову щодо третьої особи по справі, в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективно захистити або відновити порушені чи оскаржувані права або інтереси позивача, за захистом яких він звернувся.
Таким чином, на думку судової колегії, суд першої інстанції при прийнятті рішення про забезпечення позову не пересвідчився зокрема, чи дійсно між позивачем та відповідачем виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 
Виходячи з того, що докази про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі повинні бути належними та відповідати нормам діючого законодавства, судом першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, за клопотанням ОСОБА_1 призначив земельно-технічну експертизу на вирішення питання якою було сформовано ряд питань, у тому числі щодо висоти будівлі та який вплив вказана будівля буде здійснювати на ґрунт прибережної зони берегових схилів. 
Оскільки суди не є установами з питань земельно-технічних та інших безпекових питань (відповідну кваліфікацію мають спеціальні держані установи, серед яких Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз), тому суди не можуть самостійно оцінювати можливі наслідки проведення будівельних робіт. У разі прийняття експертного висновку та встановлення певних порушень щодо здійснення будівництва, позивач набуває усі необхідні підстави та докази для звернення із відповідною вимогою про вжиття заходів забезпечення позовних вимог. 
Оскільки такий висновок відсутній, дозвільні документи не визнані у встановленому діючим законодавством порядку недійсними, апеляційний суд вважає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності. З огляду на те, що заходи не відповідають критеріям адекватності та співмірності, вжиття заходів забезпечення позову є передчасними та свідчать про непропорційність та неспівмірність вимогам, заявленим позивачем. 
Судова колегія також завертає увагу на те, що вживши заходи по забезпечення позову, суд першої інстанції вирішив питання про права, інтереси та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, а саме ТОВ «ГЕФЕСТ», яке є генеральним підрядником при будівництві на спірній земельній ділянці. Заборона проведення будівельних та підготовчих робіт стосується саме генерального підрядника, оскільки всі обов`язки по забезпеченню виконання будівельних робіт (в тому числі по укріпленню схилів та протизсувні роботи) покладено саме на генерального підрядника.
Слід також зазначити, що задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зупинення будівельних робіт призведе до значних фінансових втрат забудовника, оскільки забудовник фактично вступив з третіми особами у договірні правовідносини, у зв`язку із чим набув перед цими особами фінансових зобов`язань. Ці фінансові стосунки обумовлені відповідними дозволами на початок будівельних робіт та договорами на їх проведення. 
Що стосується тиску позивача та інших громадських організацій на здійснення будівельних робіт, то в матеріалах справи наявне звернення керівництва ПП «Каліпсо-2007» до Президента України, Голови Верховної Ради, Прем`єр-міністра України у сприянні вирішення питання щодо захисту іноземних інвестицій від рейдерства з боку псевдо адвокатів та інших осіб, під час здійснення своєї господарської діяльності (т.2 а.с.86).
Надаючи оцінку вказаним документам у сукупності з іншими доказами, наявними у справі, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що приймаючи рішення про забезпечення позову в даний спосіб, та забороняючи здійснення будівельних робіт певному колу осіб, суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинами, що доводи заявника про вжиття заходів забезпечення позову є ідентичними доводам, наведеним у позовній заяві, в ухвалі не зазначено у чому полягає реальний характер загрози правам заявника до ухвалення рішення по суті, оскільки позиція позивача, без надання належних доказів, ґрунтувалась тільки на припущеннях. Таким чином, суд приймаючи рішення фактично втрутився в повноваження суб`єкту владних повноважень щодо здійснення контролю у сфері містобудівної діяльності та господарську діяльність суб`єктів господарювання з іноземними інвестиціями (ПП «КАЛІПСО-2007») та створив перешкоди в його господарській діяльності не зважаючи на наявність необхідних дозвільних документів на проведення початку будівельних робіт, визначених діючим законодавством. 
Зазначені обставини свідчать про те, що вжитті заходи забезпечення позову при наявності усіх необхідних дозвільних документів на проведення будівельних робіт є не співмірними та не адекватними з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони іншій особі по справі здійснювати певні дії. 
          На підставі викладеного, судова колегія вважає, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову підлягає скасуванню з прийняттям по справі нового судового рішення про відмову у задоволення клопотання про забезпечення позову. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,154,315,317 КАС України, колегія суддів,-

    П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "КАЛІПСО-2007"  - задовольнити.
          Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020р. про вжиття заходів забезпечення позову - скасувати.
          Прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, треті особи: Приватне підприємств "КАЛІПСО-2007", Одеська міська рада про визнання протиправним та скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, - відмовити.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.                                                     
          
                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 5 серпня 2020р.

                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

                       Судді:                                                                                  А.В. Крусян                                                                                                    

                                                                                                   О.В. Яковлєв