Номер провадження: 33/813/720/20
Номер справи місцевого суду: 495/10218/18 
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю. 
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2020 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Князюка О.В., за участю секретаря судового засідання – Бикової К.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 20400 грн., на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням 14.05.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки ухвалена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі – протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
В поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить суд апеляційної інстанції поновити строк на оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2020 року. В обґрунтування даного клопотання зазначає, що про існування оскаржуваної постанови суду йому стало відомо 14 травня 2020 року після отримання виклику від Білгород-Дністровської державної виконавчої служби, де повідомлялось про відкриття виконавчого провадження. Копію Постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2020 року ОСОБА_1 отримав 14.05.2020 року.
З матеріалів справи не вбачається наявність відомостей про належне сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня ухвалення постанови, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
На підставі зазначеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 об`єктивно не мав можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що диспозиція ч. 2 статті 130 КУпАП передбачає «повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті». Повторність правопорушення – це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою ст. 130 КУпАП).
Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 269547 не містить посилання на повторне вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
ОСОБА_1 зазначає, що в матеріалах справи наявна лише довідка інспектора Білгород-Дністровського відділу поліції ВП ГУНП в якій зазначено, що в Одеські області за ст.130 КУпАП на протязі календарного року ОСОБА_1 притягувався 28.06.2018 року. А також дані з «armor» ( а.с. 6).
Однак апелянт вказує, що для кваліфікації адміністративного правопорушення за ч. 2 статті 130 КУпАП потрібна постанова суду, яка набрала законної сили, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 130 КУпАП. Проте, такої постанови не було, тому суд не в змозі самостійно перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з ч. 2 статті 130 КУпАП на ч. 1 статті 130 КУпАП.
За таких обставин апелянт вважає, що направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, та наявність останніх (сумнівів) не узгоджується зі стандартом доказування поза розумним сумнівом.
ОСОБА_3 просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2019 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративною правопорушення передбаченого ч. 2 статті 130 КУпАП.
В призначене судове засідання на 08 липня 2020 року не з`явився, повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 277-2, ч. 5 ст. 294 КУпАП, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки суд не повідомив.
В ч. 4 ст. 294 КУпАП встановлені строки перегляду постанови суду першої інстанції відповідно до яких, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Виходячи з вищезазначеного та вимог ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
П. 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Ч. 3 ст. 266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Так у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №269547 від 05.11.2018 року, згідно якого 05.11.2018 року о 22.00 годині ОСОБА_1 керував не зареєстрованим мопедом HONDA AF-38 по вул. Портова, 32 м. Білгород-Дністровський Одеської області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - нестійка хода, запах алкоголю з порожнина рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зі змісту протоколу судом встановлено, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків та їх правдивість у суду сумніву не викликають, відібрані у встановленій процесуальній формі, не протирічать іншим доказам по справі. 
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до Закону України № 1446-VIII від 07.07.2016 року було посилено відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з метою сприяння підвищенню дисципліни водіїв і рівню безпеки на дорогах та, як наслідок зменшенню кількості ДТП в Україні.
Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.
Доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з матеріалів адміністративної справи Управлінням патрульної поліції Одеської області не надано. Складена довідка про таке вчинення не може підтверджувати указаних обставин, оскільки згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП не притягувався.
У зв`язку з чим, дії ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а перекваліфікація його дій судом під час розгляду справи діючим КУпАП не передбачена.
Ретельний аналіз наявних доказів свідчить про те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення від 05.11.2018 року та станом на 01.02.2020 року, тобто на час розгляду справи судом І-ї інстанції в матеріалах справи були відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту повторного вчинення ОСОБА_1 протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, посилання місцевого суду у постанові на довідку про інформацію з бази "Армор" про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП як на підставу наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, є безпідставними, оскільки даний доказ не є тим належним доказом у справі, який може свідчити про повторність вчинення ОСОБА_1 протягом року одного з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд І-ї інстанції невірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст.130 КУпАП.
З огляду на наведене, враховуючи доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову місцевого суду змінити шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП,. із застосуванням до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією зазначеної норми закону.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2019 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2019 року – змінити.
Прийняти нову постанову, якою перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                О.В. Князюк