ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 р.	Справа № 642/8317/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 року  (головуючий суддя І інстанції: Гримайло А.М., вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків, Харківська, 61052) по справі № 642/8317/19
за позовом         ОСОБА_1  
до        Волинської митниці Держмитслужби                
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
09 грудня 2019 року представник позивача, адвокат Натина А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою в якій просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0205/20500/19 від 13.02.2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбаченого частиною 3 ст. 470 Митного кодексу України, якою накладено на нього штраф у розмірі 8500 грн. 00 коп.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2020 року задоволений позов ОСОБА_1    до     Волинської митниці Держмитслужби   про скасування постанови.
Судом не вирішувалось питання про судові витрати.
28.01.2020 р. до суду надійшла заява представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 в розмірі 7882 (сім тисяч вісімсот вісімдесят дві) гривні 75 копійок. 
Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 року задоволено заяву представника позивача про винесення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_1   до Волинської  митниці Держмитслужби  про скасування постанови.
Відповідач, не погодившись з даним додатковим рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення та приєднання доказів до матеріалів справи є безпідставною, тому не підлягає задоволенню, а отже у суду першої інстанції були відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення щодо судових витрат.
Відповідно до вимог  ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу  не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.3ст.143 КАС України).
Згідно з ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, на підтвердження судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення; про відрядження).
При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.
На підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті16,54,57 КАС України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
          З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, позивачем до суду надано договір про надання правової допомоги адвокатських послуг від 04.12.2019 року; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги - адвокатських послуг від 04.12.2019 року; акт приймання-передачі виконаних робіт від 09.12.2019 року; копії квитанцій про сплату ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу на рахунок АБ " Андрія Натини ".
          Згідно п. 2.1 договору про надання правової допомоги від 04.12.2019 р. розмір гонорару та порядок його оплати визначається в додатковій угоді до цього договору, яка є невід`ємною частиною договору.
          Згідно п. 2.1 додаткової угоди до договору від 04.12.2019 р. оплати будуть здійснені на рахунок адвокатського бюро Андрія Натини після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги (адвокатських послуг) та надання клієнту рахунку на оплату виконаних робіт.
          Згідно договору про надання правової допомоги від 04.12.2019 р., додаткової угоди до нього, акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 09.12.2019 р., вбачається, що адвокатом всього витрачено часу 7 год. 30 хв., загальна вартість наданих послуг складає 7882,50 грн., зокрема: 04.12.2019 р. надання ОСОБА_1 консультації, обговорення проблемних питань захисту прав та інтересів Клієнта, тривалістю 1 година - 1051 грн.; 04.12.2019 р. ознайомлення з наданими ОСОБА_1 документами, їх аналіз та аналіз нормативних джерел, тривалість 2 години - 2102 грн.; 06.12.2019 р. підготовка та подання до суду позовної заяви про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0205/20500/19 від 13.02.2019 року, тривалістю 4 години - 4204 грн.; 06.12.2019 р. підготовка та подання до суду клопотання про поновлення строку на оскарження постанови Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0205/20500/19, тривалістю 30 хв. - 525,50 грн.
Дослідивши надані представником позивача копії документів колегія суддів зазначає, що адвокатом та позивачем документально доведено факт понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 7882,50 грн.
          Колегія суддів вказує, що розмір понесених витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та  обсягом виконаних адвокатом  робіт, значенням справи для позивача. Час витрачений адвокатом позивача міститься в акті приймання-передачі наданої правової допомоги від 09.12.2019 р. 
З наданих позивачем доказів вбачається, що витрати на правову допомогу складають 7882,50 грн., з яких ним сплачено - 6000,00 грн., підлягають сплаті - 1882,50 грн. Доказом сплати позивачем на рахунок адвоката у встановлений договором строк гонорару у розмірі 6000,00 грн. є копії квитанцій про сплату ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу на рахунок АБ "Андрія Натини ".
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем підтверджено витрати на правничу допомогу, які були надані адвокатом Натина А.О. в адміністративній справі №642/8317/19 в розмірі 7882,50 грн.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 року по справі № 642/8317/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк