У Х В А Л А  
11 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 550/1214/17
провадження № 61-9325ск 20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Масловою Анною Володимирівною та ОСОБА_2 , яка підписана адвокатом Токар Оленою Анатоліївною на постанову Полтавського  апеляційного суду від 27 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , треті особи, які на заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виробничо-комерційне підприємство «Швея», Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Чутівська районна державна адміністрація про визнання майна спільною частковою власністю та визнання права власності на частки у спільному майні,
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виробничо-комерційне підприємство «Швея», Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Державний реєстратор Чутівської районної державної адміністрації, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про визнання майна спільною частковою власністю та визнання права спільної часткової власності на майно з визначенням частки,
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,                                         ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 про визнання майна спільною частковою власністю та визнання права власності на частки у спільному майні, просили визнати                          майно - нежитлове приміщення (другий поверх), площею 499,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , спільною частковою власністю та визнати право власності на частку у спільному майні, з визначенням розмірів часток у спільному майні - нежитловому приміщенні (другий поверх), площею 499,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до                       ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання майна спільною частковою власністю та визнання права спільної часткової власності на майно з визначенням частки, просила визнати нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (другий поверх) площею 499,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , спільною частковою власністю та визнати за нею право спільної часткової власності на спірне нежитлове приміщення з визначенням частки в розмірі 5,5%.
Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 10 березня                     2020 року відмовлено в задоволенні первісного та зустрічного позовів. 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 10 березня                          2020 року скасовано, ухвалено нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 про визнання майна спільною частковою власністю та визнання права власності на частки у спільному майні, а також позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання майна спільною частковою власністю та визнання права спільної часткової власності на майно з визначенням частки, залишено без задоволення з підстав, наведених у мотивувальній частині постанови апеляційного суду.
26 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Масловою А. В. на постанову Полтавського  апеляційного суду від 27 травня 2020 року, в якій просила скасувати частково це судове рішення та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити , а саме : визнати майно за                          ОСОБА_1 майно - нежитлове приміщення, площею 506, 3 кв. м., за адресою : АДРЕСА_1 спільною частковою власністю; визнати за ОСОБА_1  право власності на частку -                                      в розмірі 5, 6% частки у спільному майні - нежитловому приміщенні,                            площею 506, 3 кв. м., за адресою : АДРЕСА_1 .
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає як підставу касаційного оскарження судових рішень пункти 1, 3 частини 2 статті 389 ЦПК України.
Скаржник вважає, що суди застосували положення статей 319, 328 ЦК України,               п. п. 1.1, 2.5, 2.12 Порядку створення та реєстрації товариства покупців,                            статтю 1 абз. 5 ч. 2 статтю 8, статтю 15 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» статті 3, 11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств» без врахування правових висновків Великої Палати  Верховного Суду, висловлених у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц, від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц.
Також, ОСОБА_1 посилається на пункт 3 частини 2 статті 389 ЦПК України та вважає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду щодозастосування положень статті 5, 6 Закону України «Про  підприємства в Україні» до спірних правовідносин.
28 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , яка підписана адвокатом Токар О. А. на постанову Полтавського  апеляційного суду від 27 травня 2020 року, у якій скаржник просить це судове рішення скасувати в частині зустрічних позовних вимог та залишити в силі рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в цій частині позовні вимоги задовольнити.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає як підставу касаційного оскарження судових рішень пункти 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.
ОСОБА_2 зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував положення частини 5 статті 82 ЦПК України без врахування правових позицій Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постановах від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17,  від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц та правові позиції Верховного Суду, висловлені у постановах від 11 вересня 2019 року у справі                         № 755/7423/17, від 18 травня 2020 року у справі №522/13192/15-ц, в яких зазначено, що преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин. 
Скаржник вважає, що апеляційний суд, в порушення положення статті 367 ЦПК України не дослідив та не надав оцінку процесуальним порушенням, які допустив   суд першої інстанції в ході розгляду та вирішення справи, зокрема в частині порядку приєднання доказів, а саме копія свідоцтва про власність №2 та копія статуту Виробничо-комерційного підприємства «Швея» віл 05 липня 2000 року, в силу частини 3 статті 83 ЦПК України.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами                                                    ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Масловою Анною Володимирівною та ОСОБА_2 , яка підписана адвокатом Токар Оленою Анатоліївною на постанову Полтавського  апеляційного суду від 27 травня                   2020 року на підставі пункту першого,  третього частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати із Чутівського районного суду Полтавської  області матеріали справу № 550/1214/17  за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , треті особи, які на заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виробничо-комерційне підприємство «Швея», Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Чутівська районна державна адміністрація про визнання майна спільною частковою власністю та визнання права власності на частки у спільному майні та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виробничо-комерційне підприємство «Швея», Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, Державний реєстратор Чутівської районної державної адміністрації, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про визнання майна спільною частковою власністю та визнання права спільної часткової власності на майно з визначенням частки.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          В. М. Сімоненко
                                                                                                                     С. Ю. Мартєв
                                                                                                                     Є. В. Петров