Справа № 161/13428/19 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/798/20  Категорія: 37 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
03 вересня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
секретар судового засідання Галицька І. П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про стягнення коштів за апеляційною скаргою позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2020 року,

 
В С Т А Н О В И В:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось в суд з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовано тим, що між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та  ОСОБА_2  було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/03-01-001860 від 26.07.2016, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 . 11.08.2016 в м. Луцьк по вул. Козакова-Московська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 та автомобіля «BMW 530», р.н. НОМЕР_2 під керуванням  ОСОБА_1 , в результаті чого було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.09.2016 винною у даній ДТП визнано відповідача  ОСОБА_1 . Відповідно до рахунку № 2195 від 20.09.2016 вартість матеріального збитку автомобілю «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 становить 142131,00 грн і на виконання умов договору страхування товариство здійснило виплату страхового відшкодування у вказаному розмірі. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_1  була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/8500056 від 24.02.2016. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування по договору КАСКО і останньою було виплачено 50639,58 грн, тобто сума збитків, які не відшкодовані страховій компанії, становить 91491,42 грн. Позивач просить стягнути з  ОСОБА_1  на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вказану майнову шкоду та витрати на оплату судового збору.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2020 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до  ОСОБА_1  про стягнення коштів відмовлено.
Позивач, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, подав апеляційну скаргу. Зазначає, що в договорі добровільного страхування наземного транспорту № 06/03-01-001860 від 26.07.2016 загальний страховий платіж становить 42280 грн з поділом на 4 періоди страхування та сплати страхового платежу, як вказано у п. 10 договору страхування. Перший платіж в розмірі 10570 грн був сплачений 30.07.2016, страховий випадок з застрахованим автомобілем відбувся 11.08.2016, тобто на момент страхового випадку несплачена частина страхових платежів за договором страхування за другий, третій, четвертий періоди страхування становила 31710 грн та відповідно до п.п. 21.1.11, 23.3, 23.4.1 договору № 06/03-01-001860 від 26.07.2016 була зарахована до несплачених страхових платежів та є виплатою страхового відшкодування. Договір не визнаний недійсним, а тому всі його умови є обов`язковими. Загальний розмір страхового відшкодування, що був виплачений ОСОБА_2 за договором № 06/03-01-001860 від 26.07.2016 за пошкодження автомобіля в результаті ДТП, винуватцем якої визнано ОСОБА_1 , становить 142131,00 грн. Цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_1  була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/8500056 від 24.02.2016. На підставі заяви-претензії позивача та відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату відшкодування на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 50639,58 грн з урахуванням коефіцієнту зносу на деталі 0,6852. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Залишок боргу становить 91491,42 грн, який і має бути стягнутий з відповідача на користь позивача. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бакаєвич А. В. подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що п. 18.1. договору № 001860 від 26.07.2016 визначає, що договір діє в межах оплачених в повному обсязі періодів страхування, визначених в п. 10.1. цього договору. За п. 18.2. договір набуває чинності на відповідний період страхування з 00 год. 00 хв. за Київським часом дня, наступного за днем надходження на поточний рахунок страховика страхового платежу у повному розмірі за відповідний період страхування відповідно до п. 10.2 договору, з урахуванням дат, визначених в п. 10.1 договору. В пункті 10.3 договору визначено строки сплати страхового платежу. Тобто, вказані положення договору передбачають його дію лише з моменту внесення на поточний рахунок страховика страхувальником визначеного п. 10.2. розділу 10 страхового платежу. Позивач у своїх позовних вимогах просить стягнути з відповідача 91491,42 грн, а згідно арифметичного розрахунку: 142131,00 грн (вартість ремонтних робіт відповідно до рахунку № 2195) - 31710,00 грн (відрахування частини страхового відшкодування в рахунок несплати страхових платежів) - 50639,58 грн (сума відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС») - 3361,00 грн (вартість незазначених у акті огляду ТЗ пошкоджень) = 56420,42 грн. Відповідно до п.п. 11.5.2. п. 11.5 Розділу 11 Договору страхування Умови страхування та застраховані витрати, що покриваються відповідно до умов договору в разі настання страхового випадку, ремонт забезпеченого транспортного засобу мав би проводитися виключно на СТО-Партнер, де у відповідній графі поставлено відмітку. За п. 17.1.15 Розділу 17 договору страхування СТО-Пратнер - умова договору страхування, яка передбачає здійснення відповідного ремонту ЗТЗ після настання страхового випадку на СТО, яка уповноважена Страховиком та з якою страховик має договірні відносини. В даному випадку у договорі № 001860 від 26.07.2016 в п. 11.5.2 СТО-Партнер поставлено відмітку «ТАК». Позивачем не надано суду доказів про наявність договірних відносин між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ФОП ОСОБА_3 , який виставив рахунок за ремонт автомобіля «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 . Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», при цьому, позивач із заявою щодо неповного погашення страхової виплати до вказаної страхової компанії не звертався, тому заявлений позов до відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.08.2016 в м. Луцьк по вул. Козакова-Московська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 та автомобіля «BMW 530», р.н. НОМЕР_2 під керуванням  ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.09.2016 року винною у даній ДТП визнано  ОСОБА_1 .
Автомобіль «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 001860 від 26.07.2011.
Згідно рахунку ФОП ОСОБА_3 № 2195 від 20.09.2016 вартість матеріального збитку завданого автомобілю «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 складає 142131,00 грн. 
Платіжним дорученням № ЗР054319 від 04.10.2016 підтверджується, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплачено страхове відшкодування в розмірі 110421,00 грн.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW 530», р.н.  НОМЕР_2  застраховано  ОСОБА_1  у ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу серії АЕ/8500056 від 23.02.2017 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн. ОСОБА_1 скористалась програмою «Повний захист» і отримала додатково до зазначеного полісу 50000,00 грн для страхування своєї відповідальності.
Із заяви (претензії) про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) від 17.10.2016, адресованому ПрАТ «СГ «ТАС», вбачається, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 142131,00 грн.
Крім того, із претензії про відшкодування шкоди в порядку регресу від 14.12.2016, адресованій ОСОБА_1 , вбачається, що ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 50639,58 грн та залишок боргу становить 91491,42 грн. 
Пункту  1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що  реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів(стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Таким чином до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У відповідності до змісту статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. 
       Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В цьому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
       Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС». ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату відшкодування на користь позивача в сумі 50639,58 грн. Позивач із заявою щодо неповного погашення страхової виплати до вказаної страхової компанії не звертався. Суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, що заявлений позов до відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і в його задоволенні відмовив.
Щодо тверджень позивача про те, що перший платіж в розмірі 10570 грн був сплачений страхувальником страховику 30.07.2016, страховий випадок з застрахованим автомобілем відбувся 11.08.2016, тобто на момент страхового випадку несплачена частина страхових платежів за договором страхування за другий, третій, четвертий періоди страхування становила 31710 грн та відповідно до п.п. 21.1.11, 23.3, 23.4.1 договору № 001860 від 26.07.2016 була зарахована до несплачених страхових платежів та є виплатою страхового відшкодування, то суд не може погодитись з підставністю таких дій, оскільки п. 18.1. договору № 001860 від 26.07.2016 визначає, що договір діє в межах оплачених в повному обсязі періодів страхування, визначених в п. 10.1. цього договору. За п. 18.2. договір набуває чинності на відповідний період страхування з 00 год. 00 хв. за Київським часом дня, наступного за днем надходження на поточний рахунок страховика страхового платежу у повному розмірі за відповідний період страхування відповідно до п. 10.2 договору, з урахуванням дат, визначених в п. 10.1 договору. В пункті 10.3 договору визначено строки сплати страхового платежу.
Позивач не довів заподіяння відповідачем матеріальної шкоди саме в розмірі 91491,42 грн і не надав належних та допустимих доказів на підтвердження. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норма матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                 

Судді