ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2020 року	Львів	Справа № 140/363/20 пров. № А/857/5836/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Большакової О.О., Гінди О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Каленюк Ж.В., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Луцьк, 
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,
В С Т А Н О В И В:
03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив визнати бездіяльність щодо поновлення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Волинської області та зобов`язати видати наказ про поновлення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Волинської області.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 19 липня 2019 року, оформленим протоколом №13, щодо нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці, яке введене в дію наказом Міністерства юстиції України від 09 серпня 2019 року №2499/5. На час звернення до суду з даним позовом рішення та наказ оскаржені в судовому порядку. Зауважує, що строк застосованого дисциплінарного стягнення сплинув, однак станом на 03 лютого 2020 року у Єдиному реєстрі приватних виконавців України наявний запис про зупинення його діяльності, у зв`язку з чим провадити свою діяльність він не має можливості. Вказує, що 12 грудня 2019 року він звертався до Міністра юстиції України про поновлення діяльності, оскільки підстави для іспиту відсутні: Порядок підвищення кваліфікації приватним виконавцем (зокрема, проведення іспиту) не затверджений. Вважає, що навіть за умови прийняття такого Порядку він, з огляду на принцип незворотності дії нормативних актів в часі, поширюватиме свою дію виключно на правовідносини, які складатимуться між Міністерством юстиції України та приватними виконавцями після набрання чинності Порядком. Також, відсутність Порядку свідчить тільки про неналежне врядування і не може бути підставою для продовження застосування до нього дисциплінарного стягнення понад терміни, визначені Дисциплінарною комісією приватних виконавців.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач довів, що у даному випадку у нього були відсутні підстави для поновлення діяльності приватного виконавця Клеха А.Є., оскільки саме по собі закінчення строку зупинення діяльності приватного виконавця як заходу дисциплінарного стягнення не є підставою для поновлення такої діяльності. Закон пов`язує можливість поновлення діяльності приватного виконавця у розглядуваному випадку лише зі складенням іспиту останнім.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що на момент закінчення терміну зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 не було встановлено алгоритму дій приватного виконавця та Міністерства юстиції України щодо складання іспиту для поновлення, не було розроблено та не існувало програми, переліку питань для іспиту шляхом автоматизованого анонімного тестування. Прийнятий Міністерством юстиції України «Порядок підвищення кваліфікації приватним виконавцем» поширює свою дію виключно на правовідносини, які складуться між Міністерством юстиції України та приватними виконавцями, чию діяльність буде зупинено на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців після набрання чинності таким Порядком. Строк зупинення діяльності ОСОБА_1 сплинув ще 09 листопада 2019 року, більш як два з половиною місяці до затвердження Порядку, а тому дії Міністерства юстиції України є протиправними.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи(в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу Міністерства юстиції України №1569/7 «Про проведення  планової перевірки діяльності приватного виконавця Клеха А.Є.» в період з 27 по 31 травня 2019 року проведено планову перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клеха А.Є. За результатами проведеної перевірки складено довідку, в якій зазначено про виявлені порушення. Зокрема, встановлено, що під час здійснення діяльності приватним виконавцем порушуються вимоги законодавства, яке регулює питання організації діяльності приватного виконавця та порядок примусового виконання рішень.
19 липня 2019 року Дисциплінарною комісією приватних виконавців прийнято рішення, оформлене протоколом №13, про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця Клеха А.Є до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці.
09 серпня 2019 року Міністерством юстиції України прийнято наказ №2499/5 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Клеха А.Є ОСОБА_2 », пунктом 1 якого введено в дію рішення дисциплінарної комісії від 19 липня 2019 року №13 про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клеха А.Є. та пунктом 2 – зупинено діяльність приватного виконавця строком на три місяці (а.с.26).
Рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 19 липня 2019 року, оформлене протоколом №13, та наказ Міністерства юстиції України від 09 серпня 2019 №2499/5 щодо застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці, ОСОБА_1 оскаржив в судовому порядку.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року у справі №140/2740/19 позов приватного виконавця Клеха А.Є. до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 19 липня 2019 року, оформлене протоколом №13, в частині застосування до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клеха А.Є. дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці та наказ Міністерства юстиції України від 09 серпня 2019 року №2499/5 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_3 А. ОСОБА_4 »; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.60-69). Зазначене рішення набрало законної сили 04 березня 2020 року.
12 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України з листом, в якому зазначив, що з моменту введення наказом Міністерства юстиції України від 09 серпня 2019 року №2499/5 в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 19 липня 2019 року №13 про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клеха А.Є. та про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на три місяці пройшло вже більше чотирьох місяців. Оскільки порядок підвищення кваліфікації приватним виконавцем (у тому числі, порядок складання іспиту відповідно до частин першої та другої статті 33 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів») станом на 12 грудня 2019 року не затверджено, то відсутні підстави для складання відповідного іспиту. ОСОБА_1 просив поновити його діяльність як приватного виконавця (а.с.7). Звернення отримане Міністерством юстиції України 16 грудня 2019 року (а.с.9).
Листом від 20 січня 2020 року №469/44516-33-19/20.5.1 Міністерство юстиції України повідомило позивача, що розгляд його звернення потребує залучення інших структурних підрозділів Мін`юсту, тому остаточна відповідь буде надана у строк до 31 січня 2020 року (а.с.21, 54). Міністерство юстиції України листом від 31 січня 2020 року №752/44516-33-19/20.5.1 на звернення ОСОБА_1 від 12 грудня 2019 року щодо поновлення діяльності приватного виконавця, посилаючись на приписи статей 33, 42, 43 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», вказало, що для поновлення діяльності приватного виконавця, зупиненої на підставі пункту 4 частини першої статті 42 цього Закону, приватний виконавець після закінчення строку зупинення його діяльності зобов`язаний скласти іспит у порядку, передбаченому статтею 33 цього Закону. Порядок підвищення кваліфікації приватним виконавцем затверджений наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2020 року, який знаходиться на державній реєстрації; рішення у справі №140/2740/19 не набрало законної сили (а.с.22-23, 56). 
Крім того, листом від 11 лютого 2020 року №193/20.5.1/-20 відповідач повідомив позивача, що 11 лютого 2020 року набрав чинності наказ Міністерства юстиції України від 28 січня 2020 року №297/5 «Про затвердження Порядку підвищення кваліфікації приватним виконавцем», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2020 року за №100/34383. Цим же листом інформовано, що згідно з пунктом 13 вказаного Порядку для складання іспиту перед поновленням діяльності позивачу необхідно подати до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідну заяву про проходження автоматизованого анонімного тестування, проведення якого Мін`юст забезпечує протягом одного місяця з дня надходження такої заяви (а.с.25, 55).
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року №1403-VIII (далі – Закон №1403-VIII) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках – на приватних виконавців.
Відповідно до ст. 16 Закону №1403-VIII приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.
Частиною 3 ст. 18 Закону №1403-VIII встановлено, що приватний виконавець під час здійснення своєї діяльності не може займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), інструкторської та суддівської практики із спорту та роботи в органах Асоціації приватних виконавців України) або підприємницькою діяльністю.
Відповідно до ст. 17 Закону №1403-VIII Міністерство юстиції України: 1) формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень; 2) забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, для чого визначає: порядок проходження навчання та стажування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця; перелік документів, які подаються Кваліфікаційній комісії приватних виконавців особою, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, для підтвердження відповідності цієї особи вимогам, встановленим частинами першою та другою статті 18 цього Закону; порядок допуску таких осіб до складання кваліфікаційного іспиту; порядок складання кваліфікаційного іспиту; порядок підвищення кваліфікації приватними виконавцями; 3) видає посвідчення приватного виконавця; 4) визначає вимоги до офіса приватного виконавця; 5) забезпечує діяльність Кваліфікаційної комісії приватних виконавців та Дисциплінарної комісії приватних виконавців; 6) формує Єдиний реєстр приватних виконавців України, визначає порядок його ведення; 7) встановлює форму та порядок подання приватними виконавцями інформації про здійснення ними діяльності; 8) здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця; 9) подає Кабінету Міністрів України пропозицію про встановлення розміру основної винагороди приватного виконавця; 10) вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення; 11) зупиняє та припиняє право на здійснення діяльності приватного виконавця; 12) здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.
Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону №1403-VIII особа не має права здійснювати діяльність приватного виконавця після внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України запису про зупинення або припинення права на здійснення діяльності приватного виконавця.
Частиною 1 ст. 38 Закону №1403-VIII встановлено, що підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону №1403-VIII Дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Відповідно до п. 18 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 27 листопада 2017 року №3791/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2017 року № 1442/31310 (далі – Положення №3791/5), у разі прийняття Дисциплінарною комісією рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у протоколі засідання Дисциплінарної комісії зазначається вид дисциплінарного стягнення, який застосовано до приватного виконавця. У разі прийняття Дисциплінарною комісією рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця у протоколі засідання Дисциплінарної комісії зазначається строк, на який зупинено діяльність приватного виконавця.
Пунктом 29 Положення №3791/5 передбачено, що рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Мін`юсту. Дата видання наказу Мін`юсту є датою застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Згідно із ч.ч. 2-3 ст. 41 Закону №1403-VIII приписи рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України. Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 42 Закону №1403-VIII діяльність приватного виконавця зупиняється у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця - на строк, визначений у рішенні Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.  
Частинами 3-4 цієї ж статті передбачено, зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України. З дня внесення інформації про зупинення діяльності приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України приватному виконавцю забороняється здійснювати діяльність приватного виконавця, крім дій, пов`язаних із передаванням виконавчих документів іншому приватному виконавцю або відповідному органу державної виконавчої служби.
Згідно із ч. 3 ст. 43 Закону №1403-VIII для поновлення діяльності приватного виконавця, зупиненої на підставі п. 4 ч. 1 ст. 42 цього Закону, приватний виконавець після закінчення строку зупинення його діяльності зобов`язаний скласти іспит у порядку, передбаченому ст. 33 цього Закону.
Відповідно до ст. 33 Закону №1403-VIII приватний виконавець зобов`язаний постійно підвищувати свою кваліфікацію та кожні п`ять років з дня отримання посвідчення приватного виконавця безоплатно складати іспит шляхом автоматизованого анонімного тестування. Приватний виконавець, діяльність якого на час складення іспиту зупинена, зобов`язаний скласти іспит перед поновленням діяльності. Порядок підвищення кваліфікації приватним виконавцем затверджується Міністерством юстиції України. Підвищення кваліфікації може передбачати платне або безоплатне відвідування приватними виконавцями навчальних курсів, тренінгів, семінарів, що організовуються органами самоврядування приватних виконавців. Відмова приватного виконавця від участі у зазначених заходах не може бути підставою для його недопущення до складення іспиту. Приватний виконавець, який не склав іспит, має право протягом трьох місяців скласти іспит повторно.
Аналізуючи вищенаведені норми права, рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України, дата видання якого є датою застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення; про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Для поновлення діяльності приватного виконавця у разі зупинення його діяльності у зв`язку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення необхідно скласти іспит. 
Згідно із ч.ч. 6-7 ст. 43 Закону №1403-VIII діяльність приватного виконавця поновлюється на підставі наказу Міністерства юстиції України з дня внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру приватних виконавців України. Міністерство юстиції України зобов`язане видати наказ про поновлення діяльності приватного виконавця протягом трьох робочих днів з дня встановлення обставин для її поновлення або припинення дії обставин, що були підставою для видання наказу про її зупинення.
Судом першої інстанції встановлено, що діяльність приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клеха ОСОБА_5 зупинена строком на три місяці на підставі наказу Міністерства юстиції України від 09 серпня 2019 року №2499/5 у зв`язку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення, тобто на підставі п. 4 ч. 1 ст. 42 Закону №1403-VIII, а дата видачі цього наказу і є початком застосування дисциплінарного стягнення. 
Враховуючи вищевказані норми права, колегія суддів вважає, що зі спливом тримісячного строку, на який було зупинено діяльність позивача, така підлягає поновленню після складення ним іспиту. Отже, складення приватним виконавцем іспиту є  обставиною для поновлення діяльності приватного виконавця та є підставою для видачі Міністерством юстиції України наказу про її поновлення протягом трьох робочих днів.  
Крім цього, з матеріалів справи слідує, що 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України з проханням поновити його діяльність приватного виконавця, оскільки відсутні підстави для складення ним іспиту, так як Порядок підвищення кваліфікації приватним виконавцем не затверджений. 
Проте, Законом №1403-VIII передбачено, що фактичне поновлення діяльності приватного виконавця обумовлене законодавчим обмеженням – необхідністю складення іспиту перед поновленням діяльності та пов`язане з успішним його складенням приватним виконавцем. 
Стосовно доводів про бездіяльність відповідача щодо непоновлення діяльності приватного виконавця, то колегія суддів зазначає наступне.
З урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень розуміється зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону, іншого нормативно-правового акта належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими, але фактично не були здійснені. Вчинення дій, прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку, означає, що такі дії, рішенні вчинені (прийняті) без невиправданого для конкретної ситуації зволікання. Тривалість розумного строку залежить від складності питання, пріоритетності у вирішенні завдань, які визначені законом для суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи. Самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що у даному випадку відповідач довів відсутність підстав для поновлення діяльності приватного виконавця Клеха А.Є., оскільки саме по собі закінчення строку зупинення діяльності приватного виконавця як заходу дисциплінарного стягнення не є підставою для поновлення такої діяльності.
Також, колегія суддів зазначає, що будь-які винятки для поновлення діяльності приватного виконавця, зупиненої на підставі п. 4 ч. 1 ст. 42 Закону №1403-VIII, закон не передбачає та відсутні положення про «автоматичне» поновлення діяльності після спливу строку зупинення діяльності, застосованого як дисциплінарне стягнення.
Оскільки позивач із заявою про складення іспиту не звертався та вважав, що підстави для складання іспиту відсутні, то немає підстав вважати, що відповідач діяв не у спосіб, визначений Законом №1403-VIII, з його боку відсутній факт неналежного чи несвоєчасного виконання обов`язкових дій, адже прийняття рішення про поновлення діяльності позивача залежить від складення іспиту останнім.
Щодо доводів позивача про те, що на момент закінчення терміну зупинення діяльності приватного виконавця Клеха А.Є. не було встановлено алгоритму дій приватного виконавця та Міністерства юстиції України щодо складання іспиту для поновлення, то колегія суддів зазначає наступне.
12 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України з проханням поновити його діяльність приватного виконавця. 
Листом Міністерства юстиції України від 20 січня 2020 року № 469/44516-33-19/20.5.1 на адресу позивача в порядку ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» було повідомлено про те, що у зв`язку з необхідністю залучення до розгляду звернення інших структурних підрозділів Міністерства юстиції України, остаточну відповідь на звернення буде надано у строк до 31 січня 2020 року(а.с.21).
31 січня 2020 року листом № 752/44516-33-19/20.5.1 Міністерство юстиції України надіслало на адресу позивача остаточну відповідь щодо розгляду вищевказаного звернення, в якій зазначено, що Порядок підвищення кваліфікації приватним виконавцем затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2020 року № 297/5, який знаходиться на державній реєстрації(а.с.22-23)
Враховуючи зазначене, а також, те що позивач у позовній заяві не заявляв вимоги щодо порушення порядку розгляду його звернення від 12 грудня 2019 року і не оскаржував дії (бездіяльність) відповідача стосовно незабезпечення останнім проведення іспиту перед поновленням діяльності чи бездіяльність щодо незатвердження Порядку підвищення кваліфікації приватних виконавців, колегія суддів вважає доводи позивача безпідставними.
Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання видати наказ про поновлення діяльності приватного виконавця, то колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи слідує, що діяльність приватного виконавця Клеха А.Є. поновлена в Єдиному реєстрі приватних виконавців України на підставі наказу від 17 березня 2020 року №994/5 «Про поновлення діяльності приватного виконавця Клехо А.Є.», який виданий на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року у справі №140/2740/19 за позовом приватного виконавця Клеха А.Є. до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили 04 березня 2020 року(а.с.71-72), що свідчить про відсутність необхідності у вжитті будь-яких заходів для відновлення прав позивача.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а підстави для поновлення для поновлення діяльності приватного виконавця Клеха А.Є. були відсутні. 
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі № 140/363/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. М. Гінда  	
Повне судове рішення складено 09 липня 2020 року.