УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/1879/20 Головуючий у 1-й інст. Моголівець І. А. 
Категорія ч.1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач Бережна С. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Барановського І.І., розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захиснирка Барановського Ігоря Івановтча в інтересах ОСОБА_1 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.07.2020 року за ч.1 ст. 173-2 КУпАП щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,- 

в с т а н о в и в:
Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненны правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді 40 годин громадських робіт та стягнуто судовий збір в сумі 420,40 грн.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що 20.04.2020 близбко 18.00 ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 . 

На прийняте судом рішення захисником Барановським І.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ОСОБА_2 є тяжкохворим та самостійно із заявами до поліції про вичнення щодо нього насильства в сім`ї не зверався. При цьому ОСОБА_1 , не визнаючи себе винним, вказував, що його сестра ОСОБА_3 постійно оговорює його та інших рідних, поводить себе неадекватно, з метою перефофрмлення на неї нерухомого майна, що перебуває у власності батьків та брата ОСОБА_1 . Разом з тим усі родичі - мати ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , інші ідти ОСОБА_2 - донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 категорично заперечують факти насильства та знущання з батька ОСОБА_1 , а навпаки зазначають про такі дії саме з боку заявниці ОСОБА_3 , яке тероризує всю сім`ю на протязі тривалого періоду часу. Навпаки заява про знущання над батьком ОСОБА_3 подавалася ОСОБА_6 , однак відповіді на дану заяву не надходила. Однак при цьому поліція не отримала пояснень з приводу обставин, наведених в заяві ОСОБА_3 , у суд відповідне клопотання ОСОБА_1 подано не було, оскільки його захисник Бугайов М.М. на той час перебував у лікарні та не міг надати належну правову допомогу. У зв`язку з наведеним апелянт просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КупАП, викликати до суду свідків, зазначених в мотивувальній частині апеляційної скарги. 

       Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Барановський І.І. підтримали доводи та пояснення, зазначені в ній, просили її задовольнити.
       Потерпілий ОСОБА_2 , з яким в ході апеляційного розгляду було встановлено відеозв`язок за допомогою месенжера Viber, зазначив, що ніякого насильства, в тому числі і психологічного, члени сім`ї, в тому чмслі і син ОСОБА_1 , до нього не застосовують, таких подій, як зазначено в протоколі та постанові суду, не було. З сином в нього нормальні відносини.
       Допитані в ході апеляційного розгляду свідки ОСОБА_4 (дружина потерпілого та мати ОСОБА_1 ), ОСОБА_6 ( син потерпілого та брат ОСОБА_1 ), ОСОБА_7 ( донька потерпілого та сестра ОСОБА_1 ) у повному обсязі підтвердили пояснення та доводи, викладені в апеляційній скарзі, зазначивши, що ОСОБА_1 , який проживає з батьками, ніякого насильства над батком ОСОБА_2 ніколи не вчиняв та не вчиняє, нецензірно на нього не виражається, а навпаки у всьому допомагає батькам, оскільки батько ОСОБА_2 потребує сторонньої допомоги за станом здоров`я. ОСОБА_1 іноді вживає спиртне, але ніколи сварок з батьками не вчиняє, але бувають сварки саме з заявницею сестрою ОСОБА_3 , яка неадекватно себе поводить та вимагає переоформити на неї батьківський будинок, тероризує учіх родичів, лається з матір`ю, тощо. 20.04.2020 року вона забирала ОСОБА_2 до себе додому на декілька днів, тому на їх думку і виникла заява до поліції. Тобто ОСОБА_1 на той час перебував вдома, ніякої сварки з батьком ОСОБА_2 він не вчиняв.
       Заслухавши доводи та пояснення ОСОБА_1 та його захисника Барановського І.І., свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова підлягає скасуванню а провадження по справі - закриттю за відсутністю складу правопорушення, виходячи з наступного. 
       Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.245, 252, 280 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. 
Так відповідно до положень ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
В результаті розгляду справи судом було встановлено, що що 20.04.2020 близько 18.00 ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 . 

До зазначеного висновку суд прийшов в результаті дослідження та оцінки наданих до протоколу доказів, а саме самого протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2020 серії АПР № 187857, протоколу прийняття заяви про вичнення кримінального правопорушеннявід 23.04.2020 та пояснень заявниці ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_2 . 

Разом з тим , дослідивши повторно зазначені докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вони не доводять обставин правопорушення, зазначених в протоколі та встановлених судом, оскільки сам по собі протокол не може бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення без підтвердження даних, зазначених в ньому, іншими доказами. 
При цьому протокол прийняття заяви про вчинення правопорушення від ОСОБА_3 та її письмові пояснення не можуть бути враховані судом як безсумнівні докази правопорушення з огляду на те, що дані пояснення в повному обсязі було спростовано поясненнями свідків, допитаних безпосередньо в ході апеляційного розгляду даного провадження, а також поясненнями самого потерпілого ОСОБА_2 , який заперечив наявність таких подій, зазначених в протоколі та в його письмових поясненнях. 
Що ж стосується письмових пояснень від імені ОСОБА_1 , то вони зазначеною особою не підписані, сам ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечив не тільки факт надання таких пояснень, а й факт спілкування з ним працівника поліції. Заперечив ОСОБА_1 також і факт складання приньому наведеного вище протоколу та його підписання, зазначивши, що підпис в протоколі не його, не відповідає його підпису в паспорті.
Інших доказів зазначених в протоколі обставин вчинення правопорушення надано не було, а наведені докази викликають усмніви в їх об`єктивності. 

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено місця його вчинення, не встановлено вказану обставину також і судом першої інстанції. При цьому з врахуванням пояснень свідків, допитаних в апеляційному суді, про те, що в наведений в протоколі час, а саме 20.04.2020 року ОСОБА_2 перебував не вдома разом з сином ОСОБА_1 , а вдома у заявниці ОСОБА_3 , факт наявності події правопорушення викликає обгрунтовані сумніви. При цьому місце вичнення правопорушення є обов`язковою осбтавиною, що підлягає встановленню та доведенню в ході розгляду адмінстративної справи.

Таким чином аналізуючі наведені обставини та оцінюючи зазначені вище докази як ті, що додані до протоколу про адмінправопорушення, так і ті, що надані під час апеляційного перегляду справи, прихожу до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, його вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколі та в оскарженій постанові. 

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про визнання ОСОБА_1 винним та притягнення його адміністративної відповідальності. Таким чином постанова суду у відповіданості до положень ст.294 КУпАП повинна бути скасувана, а провадження по справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 

Керуючись ст. ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду , -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Барановського Ігоря Івановича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.07.2020 року за ч.1 ст. 123-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: