КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

               ПОСТАНОВА
     ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа № 758/14133/19 Головуючий у суді першої інстанції: Гребенюк В.В. 
Апеляційне провадження №: 22-ц/824/7341/2020 Доповідач: Гаращенко Д.Р.  
 
12 червня 2020 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:
Судді доповідача                                       Гаращенка Д.Р.
суддів                                                 Невідомої Т.О., Пікуль А.А.
розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільского районного суду м. Києва від 2 грудня 2019 року про повернення позову в частині моральної шкоди у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", третя особа Дочірнє підприємство "Шюко Україна", про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИЛА:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (далі - ПАТ "СК`АРКС"), третя особа Дочірнє підприємство "Шюко Україна", про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди.
Просив стягнути з ПАТ "СК`АРКС" суму страхового відшкодування з врахуванням суми пені у розмірі 28 314,63 грн.; моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.;  судові витрати у сумі 11 536,80 грн.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 позовну заяву в частині стягнення моральної шкоди повернуто позивачеві.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.  Просив скасувати ухвалу, направити справу в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно визначив, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди повинна оплачуватись судовим збором як немайнова вимога, у зв`язку із чим неправомірно повернув позовну заяву і цій частині заявнику.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, судовий збір підлягає стягненню, як за вимогу майнового характеру (про що зазначено у постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 761/11472/15-ц від 28 листопада 2018 року. 
Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що позивачу потрібно було сплатити судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди, як за немайнову вимогу у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн.), що відповідає  судовому збору за подання до суду позовної заяви  про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із захистом честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Вважає, що судовий збір при подачі позовної заяви відповідає вимогам закону.
Відповідно до  ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "СК`АРКС", третя особа Дочірнє підприємство "Шюко Україна", про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди.
Просив стягнути з ПАТ "СК`АРКС" суму страхового відшкодування, з врахуванням суми пені, у розмірі 28 314,63 грн.;   моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.;  судові витрати у сумі 11 536,80 грн.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме сплатити судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди (а.с. 76).
Ухвалу позивач отримав особисто 26 листопада 2019 року, що підтверджується особистою розпискою позивача про отримання такої ухвали (а.с. 77).
На виконання ухвали суду першої інстанції ОСОБА_1 подав роз`яснення по справі, згідно яких зазначив, що він сплатив одним платежем судовий збір у розмірі 1 536 грн.80 коп. за дві позовних вимоги одночасно, що не заборонено законом, а саме: 1) за позовну вимогу про стягнення страхового відшкодування та пені разом (оскільки судовий збір за вимогу по відшкодуванню по основному договору та окремо за вимогу про відшкодуванню пені не сплачується, оскільки пеня за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язання) та 2) за позовну вимогу за стягнення суми моральної шкоди (а.с. 78-79).
Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву позивачу в частині стягнення моральної шкоди, прийшов до висновку, що відносини в даній справі є договірними, а відтак, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є самостійною, та підлягає сплаті відповідно до Закону України «Про судовий збір», де ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди фізичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921,00 грн.).
У зв`язку з несплатою позивачем судового збору за вимогу відшкодування моральної шкоди, у наданий судом строк, недоліки позову не усунуто, тому позовна заява в частині вимоги про стягнення моральної шкоди вважається неподаною та підлягає поверненню.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб є встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди. 
Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Аналіз частини другої статті 23 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку щодо немайнового характеру моральної шкоди, оскільки вона полягає у немайнових  втратах для особи, а саме:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Таким чином, майнові елементи у законодавчому визначенні (дефініції) моральної шкоди відсутні. Отже, моральна шкода є немайновою.
Майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного.
Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. 
Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. 
Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.
Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою (відповідно до науково-консультативного висновку науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України).
Зазначене повністю відповідає висновку Верховного Суду викладеному в постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (касаційне провадження № 61-23674св18).
Колегія суддів вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, позов ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав несплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди.
Ухвалу аргументовано тим, що за подання фізичною особою вимоги про відшкодування моральної шкоди,  ставка судового збору, яка підлягає сплаті становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн.) відповідно до ст.4 ч.2 п.1 п.п.2 Закону України «Про судовий збір». 
В результаті невиконання позивачем вимог ухвали від 06 листопада 2019 року, суду першої інстанції 02 грудня 2019 року повернув ОСОБА_1 його позов в частині стягнення моральної шкоди.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позивачу позовної заяви в цій частині.
Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
Згідно з ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177  ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
Відповідно до ст.4 ч.2 п.1 п.п.2 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 19 року (час подання позову) становить 1 1921,00 грн.
У зв`язку з цим, ставки судового збору за вимоги: 1) про стягнення страхового відшкодування (разом з пенею) та 2) вимогу за відшкодування суми моральної шкоди є однаковими та сплачуються, відповідно ст.4, ч.2, п.1,пп.1 Закону України «Про судовий збір», а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб: (1921,00 грн. X 0,4 = 768,40 грн. 768,40 грн. X 2 вимоги = 1536,80 грн.). 
Доводи апеляційної скарги про те, що відшкодування моральної шкоди є вимогою майнового характеру є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, постановляючи оскаржувану ухвалу порушив норми процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає, апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу від 02 грудня 2019, що перешкоджає подальшому провадженню у справі скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Подільского районного суду м. Києва від 2 грудня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач                                                                                    Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                                         Т.О. Невідома

                                                                                                                     А.А. Пікуль