ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року
м. Харків
справа №643/18734/15
провадження №22/818/2453/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Хорошевського О.М.
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участі секретаря Пузікової Ю.С.
Учасники справи :
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року постановлене суддею Мельниковою Д.І.,
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про припинення договору поруки,
встановив:
У грудні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № HAD0GK01270019 від 26.10.2006 в розмірі 35818,75 дол США, що еквівалентно 286099,27 грн. та судові витрати. 
Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідно до укладеного договору №HAD0GK01270019 від 26.10.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 47226.41 дол США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.10.2026 року. 
Згідно договору № HAD0GK01270019 від 26.10.2006 при порушенні позичальником своїх зобов`язань Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0.15% від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення платежу. 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №HAD0GK01270019 від 26.10.2006 станом на 02.12.2013р. заборгованість становила 35818,75 дол США, що еквівалентно 286299,27грн., яка складається з наступного: 22877,84 дол США, що еквівалентно 182862,58 грн. - заборгованість за кредитом; 6192,82 дол США, що еквівалентно 49499,21 грн.- заборгованість по процентам з користування кредитом; 2059,81 дол США, що еквівалентно 16464,06 грн. заборгованість по комісії з користуванням кредитом; 4688,28 дол США, що еквівалентно 37473,42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. 
Виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором № HAD0GK01270019 забезпечено: договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_1 , відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж розмірі, що і позичальник; договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_2 , відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж розмірі, що і позичальник.
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до АТ КБ «Приватбанк», в якому просить припинити поруку перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», згідно договору поруки № HAD0GK01270019 від 26.10.2006 року, за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором від 26.10.2006 року № HAD0GK01270019.
В обгрунтування зустрічного позову зазначив, що 26.10.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк`м та ОСОБА_3 було укладене кредитний договір на суму 40 000 дол США. В предмет зазначеного договору окрім суми кредитних коштів також у вигляді іпотеки передана двокімнатна квартира у АДРЕСА_1 . 26.10.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 було укладено договір поруки. ПАТ КБ «Приватбанк» 8 вересня 2009 року отримує заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова про звернення стягнення на предмет іпотеки. Банк у відповідності до договору поруки не направив на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань. 27.12.12 р. банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Позивач за зустрічним позовом вважає, що у діях банку відносно зобов`язань поручителя ОСОБА_1 мало місце прострочення, яке значною мірою збільшило обсяг відповідальності поручителя, тому стягувати з ОСОБА_1 заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 6192,82 дол США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 2059,81 долари США та пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 4688,28 дол США на підставі ст. 616, 613, 614 ЦК України є незаконним. Крім того, зазначив, що зі змісту норми 559 ЦК України вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк`про припинення договору поруки – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 08.09.2009р. з боржника була стягнута сума заборгованості у розмірі 40272,13 дол США. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2011р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Колядою Т.Г. за реєстровим №1681, квартиру було продано ОСОБА_4 264000 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який наявний в матеріалах справи, після продажу предмета іпотеки та зарахування сум на погашення заборгованості, одержаної суми від реалізації іпотеки не було достатньої для погашення суми заборгованості, стягнутої за рішенням суду від 08.09.2009р.

Отже, оскільки сума, одержана від реалізації предмета іпотеки не покрила вимоги іпотекодержателя, відповідне не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника та поручителів, між якими існує солідарний обов`язок, встановлений законом та договором від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а також не позбавляє кредитора права на отримання стягнутих проте не непогашених сум.
Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, які з`явилися в судові засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині доводів та вимог апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк».
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що оскільки банк використав своє право на повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, таким чином змінив строк дії договору, кредитний договір припинив свою дію, тому договір поруки також припинив свою дію.
З такими висновками суду судова колегія не погоджується виходячи з наступного.
Дослідивши матеріалів справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № HAD0GK01270019 від 26.10.2006 року ОСОБА_3 26.10.2006 року отримав кредит у розмірі 47226.41 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.10.2026 року.
Згідно договору Іпотеки № HAD0GK01270019 від 26.10.2006 року ОСОБА_3 передав Приватбанку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .
26.10.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 було укладено договір поруки Предметом зазначеного договору у відповідності з п. 1 було «надання поруки Поручителем перед: Кредитором за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором від 26.10.2006 року № HAB0GK01270019/1, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 40000,00 доларів США. Договір набуває чинності з моменту його підписання та дії до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.
26.10.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 було укладено договір поруки Предметом зазначеного договору у відповідності з п. 1 було «надання поруки Поручителем перед: Кредитором за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором від 26.10.2006 року № HAB0GK01270019/2, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 40000,00 доларів США. Договір набуває чинності з моменту його підписання та дії до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Матеріали справи свідчать, що 27 червня 2009 році ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитни договором у сумі 40272,13 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 310095,40 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 08.09.2009р. позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договром № HAB0GK01270019 від 26.10.2006р. в розмірі 40272,13 дол.США, що у гривневому еквіваленті становить 310095,40 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаної квартири АТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання АТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено всіх осіб, які зареєстровані і проживають у вищевказаній квартирі зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Колядою Т.Г. за реєстровим №1681, квартиру АДРЕСА_2 ПАТ КБ Приватбанком продано ОСОБА_4 за 264000 грн. У договорі купівлі-продажу зазначено, що продавець (ПАТ КБ Приватбанк) укладав договір на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.09.2009 р. та договору іпотеки від 26.10.2006 р., укладеного між ЗАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_3 , ст. 38,39 ЗУ "Про іпотеку".

Також, виконавчий лист банком був отриманий та поданий на виконання щодо виселення ОСОБА_3 та всіх осіб, які зареєстровані і проживають у квартирі АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 .с112 т.с.2).

Згідно акту старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ Крата А.М. від 21.06.2010 року встановлено, що виходом державного виконавця за адресою вказаною у виконавчому провадженні було встановлено, що боржника виселено в примусовому порядку, таким чином рішення суду виконане в повному обсязі, а саме ОСОБА_3 , а також всі інші особи що зареєстровані та проживають за адресою квартира АДРЕСА_2 було виселено.

Таким чином, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.09.2009р. виконане в повному обсязі.

Як вбачається з письмових пояснень представника Банку з урахуванням того, що від реалізації предмета іпотеки Банк отримав 33109,26 дол США тому просив суд стягнути залишок суми боргу у сумі 7162,87 дол США, що за курсом НБУ 7,99 станом на дату звернення з позовом становить 52231,33 грн. Крім того звертає увагу суду на те, що згідно договору поруки Банк звернувся до суду у межах 5-річного строку дії договору. Крім того, Банком не пропущено і строк позовної давності оскільки предмет іпотеки реалізовано 27.09.2011 року, а з позовом до поручителів банк звернувся у грудні 2012 року.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.
Згідно з положеннями ч.4 ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя..
У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК і кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, звернувшись із позовом в суд.
Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК змінив строк виконання основного зобов`язання пред`явивши тим самим позов до боржника.
Оскільки у договорі поруки визначено конкретний строк його припинення, порука припиняється, якщо кредитор протягом строку визначеного в договорі з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).  
Пунктами 11, 12 договорів поруки від 26 жовтня 2006 року № HAD0GK01270019/1 та № HAD0GK01270019/1 передбачено, що договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Договір поруки припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.
У справі, яка є предметом розгляду, сторони договорів поруки від 26 жовтня 2006 року № HAD0GK01270019/1 та № HAD0GK01270019/1 визначили строк чинності поруки у пункті 12, погодивши, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Таким чином, Банк звернувся до суду із позовом до поручителів у межах дії строку передбаченого договором поруки.
Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення позивачем умов договору, неповідомлення про наявність заборгованості у кредитора, невідповідність розрахунків заборгованості, а також подвійне стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким питання про повернення боргу вирішено судом і звернуто стягнення на предмет іпотеки, а тому вважає вимоги банку незаконними, судова колегія зазначає наступне.
Заочне рішення суду від 08.09.2009 року виконане, предмет іпотеки 27.09.2011 року реалізовано за 26400,00 грн., що еквівалентно 33109,56 дол США, однак вартості предмету іпотеки було недостатньо для погашення всієї суми боргу. 
Після звернення стягнення на предмет іпотеки, станом на 08 вересня 2009 року, у позичальника ОСОБА_3 існувала заборгованість, що підлягала сплаті ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які поручилися перед банком за належне виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором. 
Таким чином, вимоги Банку про стягнення залишку суми заборгованості не є подвійним стягненням.
Оскільки суд першої інстанції не звернув увагу на вказане, не надав оцінку уточненим вимогам Банку, не дослідив положення договорів поруки, а тому прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволені позовних вимог Банку.
Доводи викладені в додаткових поясненнях про інший розмір заборгованості з урахуванням курсу долару який буде на момент винесення рішення судова колегія відхиляє, оскільки суд апеляційної інстанції розглядає ті вимоги, що заявлені до суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.
Клопотань від відповідачів про залучення боржника до участі у справі не заявлялось. З огляду на те, що у остаточній редакції позовних вимог Банк не просив про стягнення заборгованості з боржника, зобов`язання у невиконаній частині повинно бути виконане поручителями. Солідарного між собою зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають, а тому кожен з них може виконати це зобов`язання самостійно. 
Оскільки виконанням цього рішення буде сплата на користь позивача загальної суми 7162,87 дол США, що еквівалентно 52231,33 грн відсутні підстави вважати, що його виконанням буде допущено подвійне стягнення.
Враховуючи вище викладене, рішення Московського районного суду м. Харкова в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». 
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.
Згідно з ст. 141 ЦПК України  з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 783 (сімсот вісімдесят три гривні) 46 коп. тобто по 371,93 грн з кожного та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1175 (одна тисяча сто сімдесят п`ять) 19 коп тобто по 587,59 грн з кожного. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «ПриватБанк» - задовольнити.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року – скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог . Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «ПриватБанк».
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВСУкраїни в Харківській області, ІНН НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) 7162,87 дол. США, що еквівалентно 52231(п`ятдесят дві тисячі двісті тридцять одна гривня) 33 грн, за його солідарним обов`язком з ОСОБА_3 на виконання умов договору №HAD0GK01270019/1 від 26.10.2006 року.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3 виданий ЦВМ Ленінським РВ ХМУ УМВСУкраїни в Харківській області, ІНН НОМЕР_4 , проживає АДРЕСА_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) 7162,87 дол. США, що еквівалентно 52231 (п`ятдесят дві тисячі двісті тридцять одна гривня) 33 коп, за її солідарним обов`язком з ОСОБА_3 на виконання умов договору №HAD0GK01270019/2 від 26.10.2006 року.
В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 783 (сімсот вісімдесят три гривні) 46 коп. тобто по 371,93 грн з кожного та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1175 (одна тисяча сто сімдесят п`ять) 19 коп тобто по 587,59 грн з кожного. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 О.М. Хорошевський
Судді                                                                                          І.В. Бурлака
                                                                                                      В.Б. Яцина
Повне судове рішення складено 25 червня 2020 року.