УХВАЛА

26 червня 2020 року 
м. Київ
Справа №  913/368/19 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Сухового В.Г.,
перевіривши матеріали касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 (головуючий суддя Стойка О.В., судді Істоміна О.А., Пелипенко Н.М.) та рішення Господарського суду Луганської області від 21.10.2019 (суддя Шеліхіна Р.М.)  у справі № 913/368/19 
за позовом Заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області
до 1) Відділу освіти виконавчого комітету Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп"
про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю газу та повернення надмірно сплачених кошів у сумі 187 782,57 грн,

ВСТАНОВИВ:
04.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" надіслало безпосередньо на поштову адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 та рішення Господарського суду Луганської області від 21.10.2019 у справі № 913/368/19.
18.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" надіслало безпосередньо на електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу (№ 913-467 від 18.06.2020) на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі № 913/368/19.
Перевіривши матеріали касаційних скарг, Суд дійшов висновку, що касаційні скарги не відповідають вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Подана 04.06.2020 касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" підписана представником (адвокатом) В.В. Романченком. У прохальній частині касаційної скарги скаржник просить суд скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 та рішення Господарського суду Луганської області від 21.10.2019 у справі № 913/368/19 та постановити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Підставою касаційного оскарження судового рішення зазначено пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Подана 18.06.2020 касаційна скарга (№ 913-467) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" підписана іншим представником (адвокатом) С.О. Макаровим. У прохальній частині касаційної скарги скаржник просить суд скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 та залишити в силі рішення Господарського суду Луганської області від 21.10.2019 змінивши його мотивувальну частину. Підставами касаційного оскарження судового рішення зазначено пункти 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, подані 04.06.2020 та 18.06.2020 касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" за вимогами, змістом та підставами касаційного оскарження судового рішення є різними.
Водночас, колегія суддів враховує приписи частини 1 статті 298 Господарського процесуального кодексу України відповідно до яких, особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, однак у поданій касаційній скарзі (№ 913-467 від 18.06.2020) скаржником не зазначено про зміну або доповнення касаційної скарги на підставі статті 298 цього Кодексу, яку подану 04.06.2020.
Приписами пункту 4 та 6 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Як було зазначено вище, скаржником подано дві касаційної скарги, які в прохальних частинах є різними та не містять однозначної інформації щодо вимог касаційної скарги.
Разом з тим, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Водночас, подані касаційні скарги (04.06.2020 та 18.06.2020) містять різні підстави касаційного оскарження судового рішення, зазначені в частині 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а також різне обґрунтування порушення та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, яких на думку скаржника, припустилися суди попередніх інстанцій, і яким чином це вплинуло на прийняття оскаржених судових рішень у даній справі. 
Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги, а подані касаційні скарги (04.06.2020 та 18.06.2020) в прохальних частинах не містить однозначної інформації щодо вимог касаційної скарги, а також визначених скаржником підстав касаційного оскарження судових рішень у даній справі, Суд дійшов висновку про застосування наслідків, передбачених частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у вигляді залишення касаційної скарги без руху.
Окрім цього, статтею 291 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.
До матеріалів касаційної скарги (№ 913-467 від 18.06.2020), яка надійшла на електрону адресу суду не додано доказів надіслання її копії з додатками іншим учасникам справи, а посилання скаржника на те, що лист направлено на електроні адреси іншим учасникам справи не відповідає положенням статті 291 цього Кодексу, оскільки таке надіслання передбачено лише листом з описом вкладення.
Згідно положень статей 73, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належним доказом надсилання іншому учаснику справи копії касаційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії. 
Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги статті 291 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Підсумовуючи вище викладене, Суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції:
1) касаційну скаргу в новій редакції з урахуванням вищенаведених недоліків;
2) докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції з додатками іншим учасникам справи.
Керуючись статтями 174, 234, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 та рішення Господарського суду Луганської області від 21.10.2019 у справі                              № 913/368/19 залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк до 31 липня 2020 року для усунення недоліків касаційної скарги, але не більше 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.
3. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.
4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                        Суховий В.Г.