УХВАЛА

19 серпня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/4998/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,
розглянувши матеріали касаційної Івано-Франківської обласної державної адміністрації
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020
за позовом Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви
до Івано-Франківської обласної державної адміністрації
про визнання протиправним та скасування розпорядження,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: правління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації;
Релігійна громада Православної Церкви України Великомученика Димитрія села Пробійнівка Верховинського району Івано-Франківської області;
Релігійна громада Української Православної Церкви Івано-Франківської єпархії Свято-Успенської парафії села Гринява Верховинського району Івано-Франківської області,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 (згідно з відміткою на конверті) Івано-Франківська обласна державна адміністрація (далі - Івано-Франківська ОДА, скаржник) звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 (дата складення повного тексту постанови - 22.06.2020) зі справи №   910/4998/20; залишити в силі ухвалу місцевого суду господарського суду міста Києва від 21.04.2020.

Касаційна скарга Івано-Франківської ОДА не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно з частиною третьою статті 290 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.
Згідно з частиною першою статті 56 ГПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особи, які можуть бути представниками, визначені частиною першою статті 58 ГПК України, а саме - представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до підпункту 11 пункту 161 Розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Івано-Франківська ОДА є місцевим органом державної виконавчої влади.

З касаційної скарги вбачається, що вона підписана представником Івано-Франківської ОДА - Луцишин   І.В. на підставі довіреності від 03.04.2020 вих.№   524/0/2-20/01-075, яка долучена до касаційної скарги, та з якої вбачається, що представник є головним спеціалістом - юрисконсультом відділу претензійно-позовної роботи та представництва управління загального правового забезпечення юридичного департаменту Івано-Франківської ОДА. При цьому за змістом пункту 1 вказаної довіреності ця особа має право здійснювати саме представництво інтересів Івано-Франківської ОДА, зокрема, у всіх судових органах України за дорученням т.в.о. голови, що не є підтвердженням її права на участь у справі в порядку саме самопредставництва відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України.

Крім того, у Єдиному реєстрі адвокатів України також відсутні відомості про те, що Луцишин І.В. має статус адвоката.

З огляду на викладене, касаційна скарга Івано-Франківської ОДА має недоліки щодо підтвердження повноважень Луцишин   І.В. на представництво/самопредставництво інтересів скаржника у Верховному Суді.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, що діяла на час подання (2020 рік) даної позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру було встановлено у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у 2018 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2   102   грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що позов у справі №   910/4998/20 подано про визнання протиправним та скасування розпорядження Івано-Франківської ОДА "Про реєстрацію нових редакцій статутів релігійних громад" від 08.11.2019 №   579.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги немайновий характер спору, при поданні касаційної скарги, мав бути сплачений судовий збір за одну немайнову вимогу, що складає 4   204   грн. [2   102   грн. (за 1 немайнову вимогу) х 200%].

Однак всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Івано-Франківській ОДА необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме - на суму 4   204   грн., за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;
- Найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Водночас постановою КМУ від 11.03.2020 №   211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з послідуючими змінами) (далі - Постанова КМУ №   211), відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 введено карантин та відповідні обмежувальні заходи з 12.03.2020.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ (далі - Закон №   731-ІХ), який набрав чинності 17.07.2020, внесені зміни до пункту 4 розділ X "Прикінцеві положення" ГПК України, та викладено його зміст в наступній редакції:

"Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Крім того Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №   731-ІХ визначено:

"1.   Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

2.   Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №   540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом."

Згідно з частиною другою статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, зважаючи на приписи постанови КМУ №   211 (з наступними змінами) та пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, який викладено у новій редакції Законом №   731-ІХ, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

З огляду на викладене та керуючись статтями 56, 58, 60, 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.   Касаційну скаргу Івано-Франківської обласної державної адміністрації на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 зі справи №910/4998/20 залишити без руху.

2.   Надати Івано-Франківській обласній державній адміністрації строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали, враховуючи пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, який викладено у новій редакції Законом №   731-ІХ. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м.   Київ, вул.   О.   Копиленка, 6.

3.   Роз`яснити Івано-Франківській обласній державній адміністрації що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              І. Бенедисюк