П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/4364/19-а 
Головуючий у 1-й інстанції:  Маслоїд О.С. 
          Суддя-доповідач:  Граб Л.С. 

05 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Іваненко Т.В. 
за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.,
позивача: ОСОБА_1 
представників відповідача: Тушевської Л.Г., Савелової М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду  від  24 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Вінницькій області про  визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2019 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Вінницькій області (далі управління Держпраці), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу в розмірі 125 190 грн. 00 коп.                № ВН 1414/1573/АВ/ТД-ФС від 25.10.2019 року.        
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, подав апеляційну скаргу.
В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що згідно паспортних даних особи, з якою згідно тверджень відповідача у позивача існували трудові відносини, та яка представилась інспектору як ОСОБА_3 , остання є ОСОБА_4 . При цьому, посадовими особами відповідача не було вчинено жодних дій на встановлення вказаної особи, тобто з`ясування особи шляхом ознайомлення з документами, що посвідчують особу, відібрання у останньої пояснень та у інших працівників кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,  тощо.
Також, скаржник просив звернути увагу на те, що посадові особи відповідача невправі були здійснювати перевірку дотримання законодавста про працю ФОП ОСОБА_2 , оскільки інспекційне відвідування проводилось відносно іншого суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_5 .
Крім того, позивачем вказано на суперечність відомостей, викладених в Акті інспекційного відвідування. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представники відповідача заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець.
10.09.2019 відповідачем здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , в ході якого встановлено здійснення господарської діяльності у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " позивачем, також  встановлено наявність працівника позивача ОСОБА_3 , з якою не оформлено трудовий договір.
Після вчинення вказаного заходу інспектором праці складена доповідна записка, за результатами розгляду  якої ініційовано здійснення інспекційного відвідування позивача.
20.09.2019 відповідачем прийнято наказ № 833-0 "Про проведення інспекційного відвідування" та видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 20.09.2019 року за вих.№ 4796/04-03. Крім того, 01.10.2019 ОСОБА_2 направлено запит на одержання інформації щодо надання матеріалів інспекційного відвідування 10.09.2019.
02.10.2019 позивач направив Управлінню Держпраці запитувані документи щодо здійснення інспекційного відвідування та письмові пояснення.
03.10.2019 року за результатом інспекційного відвідування позивача, посадовою особою відповідача складено акт № ВН1414/1573/АВ про фіксування порушення останнім ч. 1 ст. 21,                                   ч. 1 ст. 24  КЗпП України, а саме- не укладення трудового договору з працівником ОСОБА_3 ; Порядку № 413 - не подано повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_3 ; ст. 253 КЗпП України- ОСОБА_3 не підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню у зв`язку з тим, що з нею не оформлювався трудовий договір.
На підставі вказаного акту складено припис № ВН1414/1573/П, яким ФОП ОСОБА_2 зобов`язано усунути виявлені порушення. 
04.10.2019 року акт та припис направлені поштою на адресу позивача, однак вказані документи повернулись до відповідача із зазначенням "закінчення встановленого строку зберігання", у зв`язку із чим 17.10.2019 останнім складено акт про відмову від підпису № ВН1414/1573/ВП від 17.10.2019, який також був надісланий ОСОБА_2 17.10.2019 .
10.10.2019 року позивачу направлено поштою  повідомлення про розгляд справи про накладання штрафу, а додатково про вказаний розгляд повідомлено телефонограмою 10.10.2019 року.  
За результатом розгляду вказаних матеріалів інспекційного відвідування відповідачем 25.10.2019 року була прийняла спірна постанова № ВН1414/1573/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу у сумі 125 190 грн. 00 коп. 
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про  правомірність  оскаржуваної постанови та відсутність правових підстав для її скасування.  
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.259 КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 (далі - Положення №96) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до п.п. 6 п. 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право проводити безперешкодно перевірки в адміністративних приміщеннях робочих органів виконавчих дирекцій Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування) з питань призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, ознайомлюватися під час проведення перевірок з відповідними інформацією, документами і матеріалами та отримувати від фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування необхідні для виконання повноважень Держпраці копії або витяги з документів.
Пунктом 7 Положення №96 встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями (п. 8 Положення №96).
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. №877-V .
Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що державний нагляд (контроль)-діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю)- планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації (ст. 2 Закону №877-V).
Ч.1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" унормовано, що підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу; неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що заходи державного  контролю здійснюються у формі планових та позапланових перевірок. В той же час, законодавцем визначено перелік підстав для проведення останніх, який є вичерпним та  розширенню не підлягає. При цьому, орган державного контролю не вправі виходити за межі перевірки. 
Так, із пояснень позивача, які не спростовані представниками відповідача під час апеляційного розгляду справи слідує, що 10.09.2019 під час проведення перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 на підставі направлень №4605/04-03 та №4604/04-03 від 06.09.2019,  інспекторами Хащевим А.І. та Жовміром К.О.  зроблено висновок, що у ФОП ОСОБА_2 працює особа ОСОБА_3 без оформлення трудового договору. 
В той же день інспектором Хащевим А.І. складено доповідну записку, яка слугувала підставою для подання начальником відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_6 службової записки, яка в свою чергу стала підставою для видачі наказу про проведення інспекційного відвідування від 20.09.2019 року та  направлення від 20.09.2019 року на проведення позапланового заходу щодо перевірки  ФОП ОСОБА_2 .
Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів про те, що дотримання ФОП ОСОБА_2 норм трудового законодавства, було предметом перевірки, яка проводилась на підставі направлень №4605/04-03 та №4604/04-03 від 06.09.2019, не надано таких представниками Управління Держпраці і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. 
Вказане дає суду підстави вважати, що 10.09.2019 інспектори Хащевий А.І. та Жовмір К.О. вийшли за межі позапланової перевірки та незаконно здійснили контроль за діяльністю суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 під час перевірки ФОП ОСОБА_5 .
Варто зазначити, що як слідує зі змісту наказу на проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 від 20.09.2019 №833-0, підставою для проведення інспекційного відвідування, окрім службової записки вказано звернення громадянина ОСОБА_9 , однак як з`ясовано із матеріалів справи, останній лише надавав пояснення інспектору праці Хащевому А.І. під час здійснення перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 і згідно наданих пояснень ОСОБА_9 проходив у позивача стажування, після  закінчення якого з ним укладено трудовий договір. 
Факту подання ОСОБА_9 будь-яких інших заяв судом не встановлено, а пояснення відібране під час перевірки ФОП ОСОБА_5 на думку колегії суддів, не може розцінюватись як звернення, яке є підставою для проведення перевірки, оскільки не містить посилання  на  порушення, що спричинило шкоду його правам та законним інтересам.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 (далі Порядок №823).
Відповідно до п. 9 вказаного Порядку тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів. 
За результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю (п.16 Порядку №823).
За приписами п.17 Порядку №823 акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.
Згідно п.18 Порядку №823 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.
Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
У статті 4 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.92 р. №2694-ХІІ (далі - Закон №2694-ХІІ) зазначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 р. №5067-VI (далі - Закон №5067-VI) роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
Крім того, згідно з ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За правилами п.6 ч.1 та 3 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог ст.24 КЗпП України, згідно порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" на роботодавця покладено обов`язок повідомлення про прийняття працівника на роботу місцевий орган Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску.
Частиною 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР  встановлено обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
Ч. 1, 2 та 4 ст. 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова від 25.10.2019 № ВН1414/1573/АВ/ТД-ФС винесена відповідачем за неналежне оформлення трудових відносин позивача з фізичною особою ОСОБА_3 .
За змістом акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 03.10.2019 № ВН1414/1573/АВ, вищезазначене порушення виявлено інспектором Управління Держпраці 10.09.2019. 
Даний Акт містить посилання на усні пояснення ОСОБА_3 наданої 10.09.2019 року, які зафіксовані на відеодиску.
Разом з тим як слідує з наказу Управління Держпраці №833-О від 20.09.2019 та направлення на інспекційне відвідування від 20.09.2019 № 4796/04-03 строк проведення інспекційного відвідування з питань контролю за додержанням законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 встановлено з 23.09.2019 по 03.10.2019. 
Вказане свідчить, що пояснення ОСОБА_3 та інших осіб зазначених в Акті від 03.10.2019 отримані посадовими особами органів державного нагляду (контролю) до проведення інспекційного відвідування додержанням законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 ,  під час здійснення своїх повноважень щодо перевірки дотримання норм трудового законодавства іншою особою.
При цьому, як стверджує позивач, особа зафіксовано на відеофайлі, згідно паспортних даних є ОСОБА_4 , а особа на прізвище ОСОБА_10 , останньому взагалі невідома.
В той же час, представниками відповідача не наведено та не надано в суді апеляційної інстанції жодного доказу, що під час відібрання пояснень у громадянки, яка назвалась ОСОБА_3 , інспектором Хащевим А.І. вчинялись дії, направлені на належне встановлення вказаної особи. 
Крім того,  із дослідженого колегією суддів відеозапису встановлено, що останній є неналежної якості, оскільки з нього неможливо встановити повного змісту розмови між працівниками Держпраці та особою, що назвалась ОСОБА_3 , а відтак колегія суддів дійшла висновку, що відеозапис в такому стані  не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження вчинення позивачем порушення, зафіксованого в Акті  від 03.10.2019 № ВН1414/1573/АВ, на підставі якого винесено оскаржувану постанову.
Ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наданими відповідачем доказами  не доведено допущення ФОП ОСОБА_2 порушення трудового законодавства, яке слугувало винесенню постанови № ВН1414/1573/АВ/ТД-ФС від 25.10.2019
Поряд з цим, колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на Закон України від 12.12.2019 № 378-ІХ "Про внесення змін до Кодексу Законів про працю України" яким зокрема внесено зміни до ч.2 ст.265 КЗпП України та пом`якшено відповідальність фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої-третьої груп, до яких відноситься і ФОП ОСОБА_2 , оскільки вказані зміни набули чинності після винесення відповідачем оскаржуваної постанови.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору невірно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
У силу п.2 ч.1 ст.315  КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317   КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої  інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що слід скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову про  задоволення позову.
Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає   задоволенню то на користь позивача підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень-відповідача судовий збір в сумі 3129,75 грн. а саме-                         1251,90-судовий збір за подання позовної заяви + 1877,55 грн.-судовий збір за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 72, 77, 139, 243, 250, 304, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити  повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Вінницькій області  про накладення штрафу у сумі 125 190 грн. 00 коп. № ВН 1414/1573/АВ/ТД-ФС від 25.10.2019 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 3129 (три тисячі сто двадцять дев`ять) грн.75 коп. судових витрат (судовий збір).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  10 серпня 2020 року.

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Іваненко Т.В.