ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 127/25885/18
 
провадження № 61-9090 св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Головуючого - Крата В. І.,  
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І.,                       Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року в складі колегії суддів Медвецького С. К., Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до                    ОСОБА_2 і просила позбавити його права користування житловим будинком із господарськими будівлями АДРЕСА_1 .
 
В обґрунтування своїх вимог указувала, що вона є власником цього будинку з 1991 року, а з 2009 року в ньому зареєстрований та проживав її онук ОСОБА_2 
 
Із 2014 року відповідач у будинку не проживає, проте часто приходить у нетверезому стані, порушує спокій ОСОБА_1 та погрожує їй насильством, чинить своїми неправомірними діями перешкоди їй у вільному користуванні будинком.
 
Оскільки ОСОБА_2 у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації місця проживання в даному будинку, позивач просила вирішити спір у судовому порядку. 
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2019 року позов задоволено, визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 .
 
Суд першої інстанції виходив із того, що право відповідача на користування будинком підлягає припиненню на вимогу позивача відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, оскільки сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення: відповідач не є членом сім`ї позивача, в її будинку не проживає, а реєстрація його місця проживання в будинку створює їй перешкоди в користуванні своїм майном.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Апеляційний суд виходив із того, що позивач не довела в установленому законом порядку обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
03 травня 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2020 року дана справа призначена до судового розгляду. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі позивач зазначає, що апеляційний суд порушив право позивача на справедливий суд і безпідставно прийняв до розгляду апеляційну скаргу, подану з пропуском строку на апеляційне оскарження та оформлену з порушенням вимог статті 356 ЦПК України, не залишивши її без руху для усунення недоліків відповідно до вимог статті 357 ЦПК України. 
 
ОСОБА_1 вказує, що повний текст рішення суду першої інстанції виготовлений 28 січня 2019 року, тридцятиденний строк на апеляційне оскарження закінчився 27 лютого 2019 року, а відповідна скарга подана                     28 лютого 2019 року, тобто з пропуском строку, й до апеляційної скарги не додане клопотання про його поновлення строку. 
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзив на дану касаційну скаргу до Верховного Суду від інших учасників справи не надходив. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Апеляційний суд установив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до            ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим будинком задоволено, визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 .
 
У судовому засіданні суду першої інстанції 21 січня 2018 року був присутній представник ОСОБА_2 
 
28 лютого 2019 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2019 року та просив задовольнити її, скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначив, що з повним текстом рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 ознайомився 30 січня 2019 року в ЄДРСР.
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від              15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній               до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне 
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, за наявності.
 
У порушення вказаних вимог закону ОСОБА_2 не зазначив у скарзі вказані дані, а апеляційний суд на такий недолік увагу не звернув.
 
У статті 354 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
 
Представник відповідача була присутня 21 січня 2019 року в судовому засіданні суду першої інстанції під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення суду першої інстанції, а його повний текст виготовлений 28 січня 2019 року. 
 
Строк на апеляційне оскарження даного рішення почався 29 січня 2019 року та закінчився 27 лютого 2019 року, а апеляційна скарга подана 28 лютого 2019 року, тобто з пропуском указаного строку.
 
В апеляційній скарзі відсутнє клопотання ОСОБА_2 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження та докази на підтвердження дати отримання ним копії повного тексту оскаржуваного судового рішення. 
 
Апеляційна скарга залишається без руху в випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України, й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).
 
У порушення вказаних вимог закону апеляційний суд не залишив апеляційну скаргу без руху, причини пропуску встановленого статтею 354 ЦПК України строку не з`ясував і передчасно дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття апеляційного провадження в справі.
Апеляційний суд не звернув увагу й на те, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 356 ЦПК України, а саме в ній не зазначені реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або номер і серія паспорта ОСОБА_2 , а також номери його засобів зв`язку, за наявності.
 
За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду та ухвала апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження - скасуванню з направленням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження в справі. 
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
 
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року скасувати, справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження в справі. 
 
Із моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2019 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року втрачають законну силу.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                       В. І. Крат
Судді                                                                                                    Н. О. Антоненко 
                                                                                                               В. І. Журавель
                                                                                                               Є. В. Краснощоков
                                                                                                               М. М. Русинчук