Ухвала

05 серпня 2020 року
м. Київ
Справа № 309/1822/17
Провадження № 51-6282 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року щодо останнього, 
встановив: 
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 травня 2020 року касаційна скарга  ОСОБА_4 залишена без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 427, 433, 436, 438 КПК України та надано десятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги.
У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції було наголошено захиснику, крім іншого, що його доводи щодо незаконності, на його думку, оскаржуваних судових рішень стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України,не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції. 
У межах наданого судом строку, захисник надіслав до суду касаційної інстанції повторну касаційну скаргу.
Перевіривши повторну касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що недоліки касаційної скарги захисник не усунув, а тому її необхідно повернути, з огляду на наступне.
Як убачається зі змісту повторної касаційної скарги, захисник не вказав які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущено судами при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , які були б підставами для скасування оскаржуваних судових рішень в суді касаційної інстанції, відповідно до вимог ст. 438 КПК України. При обґрунтуванні незаконності, на думку захисника, оскаржуваних судових рішень, він повторно навів доводи, якими не погоджується з оцінкою доказів і заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. 
Також захисник повторно формально посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_5 , взагалі не обґрунтував свої доводи в цій частині.
Крім того, захисник ставить питання щодо скасування судових рішень першої і апеляційної інстанції з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, однак не наводить жодних доводів щодо незаконності чи необґрунтованості вироку суду першої інстанції та необхідності його скасування з підстав, передбачених ст. 438 КПК України.
Отже, враховуючи відсутність у повторній касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 належного обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з огляду на положення, передбачені ст. 438 КПК України, на яких було наголошено захиснику в ухвалі від 21 травня 2020 року, суд касаційної інстанції приходить до висновку про необхідність повернення касаційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року щодо останнього, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                       ОСОБА_3