ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 р. 	Справа № 520/2664/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Подобайло З.Г. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 04.05.20 року по справі № 520/2664/2020
за позовом        ОСОБА_1  
до        Східного  апеляційного  господарського  суду                            
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного  апеляційного  господарського  суду, в якому просила суд: 
-  визнати неправомірними дії Східного апеляційного господарського суду щодо незарахування до стажу роботи суддею стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права тривалістю 5 (п`ять) років, яка вимагалася законом для обрання на посаду судді апеляційного суду;
-  зобов`язати Східний апеляційний господарський суд зарахувати до стажу роботи суддею стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права тривалістю 5 (п`ять) років, яка вимагалася законом для обрання на посаду судді апеляційного суду, та визначити стаж роботи суддею 20 років 11 місяців.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що має право на зарахування до стажу роботи суддею стажу роботи в галузі права п`ять років, як суддя, що була обрана на посаду судді апеляційного суду, згідно з  вимогами, встановленими Законом №2862-ХІІ на день її обрання, а тому вважає, що її стаж роботи суддею на день звільнення складає 20 років 11 місяців. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 року  адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Східного апеляційного господарського суду (код ЄДРПОУ 42259888, адреса: просп. Незалежності, буд. 13,м. Харків,61058)                             про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Відповідач, ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/2664/2020 від 04 травня 2020 року та прийняти нове рішення, яким: визнати неправомірними дії Східного апеляційного господарського суду щодо незарахування до стажу роботи суддею стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права тривалістю 5 (п`ять) років, яка вимагалася законом для обрання на посаду судді апеляційного суду; зобов`язати Східний апеляційний господарський суд зарахувати до стажу роботи суддею стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права тривалістю 5 (п`ять) років, яка вимагалася законом для обрання на посаду судді апеляційного суду, та визначити стаж роботи суддею 20 років 11 місяців. Апеляційну скаргу просила розглядати без її участі. 
В обґрунтування вимог скарги посилалася на те, що невключения до стажу роботи судді стаж роботи в галузі права у тому розмірі, який був передбачений на час обрання її суддею апеляційного суду, є неправомірним, суперечить положенням Конституції України, міжнародно-правовим актам. Зазначає, що вирішення питання щодо стажу роботи суддею впливає на її пенсійне забезпечення. Посилається, що згідно з ч.2 ст.7  Закону № 2862-ХІІ суддею апеляційного суду, якщо інше не передбачене законом, міг бути громадянин України, який досяг на день обрання 30 років, мав вищу юридичну освіту, статті 7 Закону № 2862-ХІІ суддею апеляційного суду, в тому числі не менш як три роки на посаді судці. Вважає, що право на зарахування стажу роботи в галузі права п`ять років мають судді, яких було обрано на посаду судді апеляційного суду, згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862- XII на день їх обрання. Зазначає, що враховуючи , що частиною другою статті 7 Закону № 2862-ХІІ ставились більші вимоги щодо наявності стажу в галузі права, а тому  просить суд зарахувати їй до стажу роботи судді п`ятирічного стажу роботи адвокатом. Вказує, що системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абз.4 п.34 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності законом від 07.06.2018 р. №2447- VIII “Про Вищий антикорупційний суд”, яким внесено зміни до ст.137 закону № 1402- VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді відповідного суду.  Зазначає, що аналогічний висновок  зазначено у спільному листі “Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді” від 5.11.2018 р. голови Вищої ради правосуддя І.Бенедисюка, в.о. голови Верховного Суду Б.Львова, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів С.Козьякова, в.о. голови Ради суддів А.Жука, голови Державної судової адміністрації З.Холоднюка, ректора Національної школи суддів М.Онищука, адресованого апеляційним та місцевим судам. Вважає, що рішенням суду першої інстанції не було відновлено її  право на зарахування стажу роботи в галузі права п`ять років, як громадянки України, обраної вперше на посаду судді апеляційного суду, згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-ХІІ на день мене обрання.  Зазначає, що вона має  право на зарахування до стажу роботи суддею стажу роботи в галузі права п`ять років, як суддя , що була обрана на посаду судді апеляційного суду, згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-ХІІ на день її обрання, вважає, що її загальний стаж роботи суддею на день звільнення складав 20 років 11 місяців. Посилається на приписи ст.58 Конституції України, та зазначає, що норми Конституції України не забороняють надання зворотної сили закону, яким передбачено розширення змісту та обсягу прав людини, а це впливає на впевненість у стабільності свого правового становища.  Посилаючись  на рішення Конституційного Суду України, зазначає, що будучи суддею була впевнена, що прийняття нових законів, якими розширяються права і свободи суддів, будуть позитивно впливати також і на її подальше майбутнє, оскільки це не суперечить конституційним нормам. Крім того, посилається на ст.1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,  судову практику  ЄСПЛ. Зазначає, що рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/3427/19 від 23.05.2019 р. №160/4221/19 від 15.07.2019 р. суддям, які станом на 05.08.2018 року не працювали було включено до стажу роботи суддею стаж роботи адвоката. 
Східний  апеляційний  господарський  суд подав до суду апеляційної інстанції клопотання,  в якому просив здійснювати розгляд справи без участі повноважного представника відповідача. 
          Враховуючи неприбуття учасників справи в судове засідання призначене на 07.07.2020 р. хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та відсутності клопотань всіх учасників справи про розгляд справи за їх участі,  на підставі положень ст. 311 КАС України, колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи по справі продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно даних трудової книжки БТ-І № 3879959 від 20 грудня 1978 року, а також довідки Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 року № 003778, позивачка - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), з 20.08.1984 р. по 24.07.1986 р. працювала юрисконсультом на Автопідприємстві 20667 у м. Харкові, з 30.11.1987 р. по 20.08.1988 р. - юрисконсультом 17-ї міської лікарні м. Харкова.
           3 01 вересня 1988 року позивачка була  прийнята до Харківської обласної колегії адвокатів.                      04.03.2002 року позивачку була відрахована із членів Харківської обласної колегії адвокатів у зв`язку із зарахуванням 05.03.2002 року до штату місцевого Жовтневого районного суду м. Харкова на посаду судді. 
           05.04.2007 року позивачку було  обрано на посаду судді безстроково.
           07.04.2008 року позивачку було  відраховано зі штату Жовтневого районного суду м. Харкова у зв`язку із обранням суддею Харківського апеляційного господарського суду безстроково. 
           08.04.2008 року позивачку було зараховано до штату Харківського апеляційного господарського суду на посаду судді у зв`язку із переведенням з Жовтневого районного суду м. Харкова. 
           26.03.2018 року позивачку було відраховано зі штату Харківського апеляційного господарського суду у зв`язку із звільненням за власним бажанням. 
Указом Президента України від 29.12.2017 р. №454/2017 “Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах” ліквідовано апеляційні господарські суди. Одночасно Указом Президента України встановлено утворити апеляційні господарські суди в апеляційних округах, зокрема, Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові. 
Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднене в газеті “Голос України” 03.10.2018 р. № 185 (6940). Відтак, Східний апеляційний господарський суд розпочав свою роботу з 03.10.2018 року.
20.02.2020 року позивачка звернулася до Східного апеляційного господарського суду із заявою, в якій просила здійснити перерахунок стажу роботи на посаді судді та видати відповідну довідку.
У відповіді № 003778 від 25 лютого 2020 року на звернення позивача Східним апеляційним господарським судом від 25.02.2020 року зазначено, що з березня 2002 року по квітень 2008 року ОСОБА_1 суддя Жовтневого районного суду м. Харкова. з квітня 2008 року по березень 2018 року - суддя Харківського апеляційного господарського суду. Загальний стаж роботи позивача на момент звільнення з посади судді (20.03.2018 року) складає 37 років 10 місяців. Стаж роботи суддею - 15 років 11 місяців. Оскільки позивача було відраховано зі штату Харківського апеляційного господарського суду 26.03.2018 у зв`язку зі звільненням за власним бажанням, тобто до набрання чинності Законом України №2509-VIII, яким передбачено внесення змін до частини другої статті 137 Закону України №1402-VIII про застосування положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, а тому відсутні підстави для здійснення перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді (а.с. 6 - 7).
           ОСОБА_1 , вважаючи неправомірними дії Східного апеляційного господарського суду щодо незарахування до стажу роботи суддею стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права тривалістю 5 (п`ять) років, яка вимагалася законом для обрання на посаду судді апеляційного суду, звернулася до суду з даним позовом. 
          Приймаючи рішення про залишення без задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи суддею стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права тривалістю 5 (п`ять) років на підставі Закону від 12.07.2018 № 2509-VIII, яким внесені доповнення до статті 137 Закону №1402-VIII.
          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
          Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
          Колегія суддів зазначає, що на момент звільнення позивача з посади судді Харківського апеляційного адміністративного суду за власним бажання, а саме 20.03.2018 р., відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 20.03.2018 р. №836/0/15-18, та відрахування 26.03.2018 р. зі штату Харківського апеляційного господарського суду у зв`язку зі звільненням за власним бажання  діяли норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. №1402-VIII ( в редакції Закону від 15.12.2017 р.).
          Згідно зі ст. 137  Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. №1402-VIII ( в редакції Закону від 15.12.2017 р.) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
          Суд апеляційної інстанції зауважує, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12.07.2018 р. № 2509-VIII, зокрема було доповнено ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  від 02.06.2016 р. №1402-VIII частиною другою такого змісту: "До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".
          Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12.07.2018 р. № 2509-VIII набрав чинності 05.08.2018 р. 
          Колегія суддів, враховує правову позицію Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31.10.2019 р. по справі №520/11431/18 відповідно до якої передбачені ч.2 ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. №1402-VIII положення  щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом № 2509-VIII, тобто з 05.08.2018 року.
          Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Таким чином, оскільки позивачка була звільнена з посади судді за власним бажанням  20.03.2018 р. (відрахована зі штату Харківського апеляційного господарського суду  26.03.2018 р.) до набрання чинності  Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12.07.2018 р. № 2509-VIII, а саме 05.08.2018 р., яким зокрема  було доповнено  ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від   02.06.2016 р. №1402-VIII частиною 2 такого змісту: "До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді",  відповідно вказана норма не поширюється на позивачку.
          Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 12.06.2020 року по справі №200/779/19-а. 
          Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача зарахувати позивачці до стажу роботи суддею стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права тривалістю 5 (п`ять) років на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12.07.2018 р. № 2509-VIII, яким було доповнено ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 06.02.2016 р.  №1402-VIII частиною другою такого змісту: "До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".
          Відповідно доводи позивачки щодо визнання протиправними дій відповідача щодо                      не зарахування їй до стажу роботи суддею стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права тривалістю 5 (п`ять) років є безпідставними та такими, що ґрунтуються на невірному тлумаченні норм права. 
          Стосовно посилання скаржниці на спільний лист “Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді” від 5.11.2018 р. голови Вищої ради правосуддя І.Бенедисюка, в.о. голови Верховного Суду Б.Львова, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів С.Козьякова, в.о. голови Ради суддів А.Жука, голови Державної судової адміністрації З.Холоднюка, ректора Національної школи суддів М.Онищука, адресованого апеляційним та місцевим судам, в обґрунтування доводів  того, що у зв`язку з набранням чинності законом від 07.06.2018 р. №2447- VIII “Про Вищий антикорупційний суд”, яким внесено зміни до ст.137 закону № 1402- VIII  суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді відповідного суду, колегія суддів зазначає, що даний лист                        не освітлює питання обрахунку стажу суддям, які були звільнені з посади до моменту набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12.07.2018 р. № 2509-VIII, яким, зокрема було доповнено ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  від 02.06.2016 р. №1402-VIII частиною другою такого змісту: "До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді". Крім того,  колегія суддів зауважує, що цей лист за своєю суттю не є нормативно-правовим актом, а має інформаційний, роз`яснювальний та рекомендаційний характер. 
           Щодо посилання скаржниці на приписи ст.58 Конституції України в обґрунтування своїх вимог , а також посилання на норми Конституції України про те, що вони не забороняють надання зворотної сили закону, яким передбачено розширення змісту та обсягу прав людини, а це впливає на впевненість у стабільності свого правового становища, то колегія суддів зауважує, що норми Конституції, зокрема вказаної вище статті, надають можливість зворотної дії в часі Законів  та нормативно - правових виключно у випадку коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а в даному випадку питання  спірних правовідносин не стосується відповідальності особи. 
          Доводи скаржниці про те, що її загальний стаж роботи суддею на час  звільнення складав 20 років 11 місяців  є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами даної справи. 
          Стосовно посилання скаржника на ухвалені рішення Конституційного Суду України, які свідчать про те, що суддя, виконуючи професійні обов`язки, має бути впевнений, що держава опікується його правами та свободами, а також  посилання на ст.1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та судову практику  ЄСПЛ в обґрунтування своїх доводів, колегія суддів зазначає, що позивачці повинен був обраховуватися  стаж роботи на посаді судді відповідно до законодавства чинного на момент звільнення її посади, а тому наступні зміни в законодавстві щодо зарахування до стажу роботи суддею стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, які набули чинності вже після її звільнення не можуть  поширюються на неї, бо вона вже не є суб`єктом цих правовідносин. Отже, в даному випадку висновки суду в цій  справі є такими, що не суперечать цим документам. 
          Щодо посилання скаржника на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/3427/19 від 23.05.2019 р. №160/4221/19 від 15.07.2019 р. суддям, які станом на 05.08.2018 року не працювали було включено до стажу роботи суддею стаж роботи адвоката, то колегія суддів зазначає, що з огляду на приписи ч.5 ст. 242 КАС України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, в даному випадку відсутні правові підстави для врахування судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи наведеної вище судової практики суду першої інстанції. 
          З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо обґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення адміністративного позову   ОСОБА_1  до   Східного  апеляційного  господарського суду  про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
          Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції  рішення про залишення без задоволення адміністративного позову. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
          Згідно ч. 1 ст.6 КАС  України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
          Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
          Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення  суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
          Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
          Оскільки, дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2  ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 по справі                    №520/2664/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    З.Г. Подобайло