ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1131/20 Справа № 175/4424/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року                 Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.,
при секретарі         -        Порубай М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року 
по справі за позовом  ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
ВСТАНОВИЛА:
В листопаді 2018 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов  ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року позовні вимоги  ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом — задоволено.
Визнано за  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії  НОМЕР_1  виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 19 лютого 1999 року, зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер  НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку (пай) площею 8,6 умовних кадастрових гектара в землях колективної власності колишнього КСП «Жовтнева революція», розташованого в межах Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька  ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В апеляційній скарзі Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області  просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року по справі №175/4424/18-ц та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. 
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року просить залишити апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області Р. Соскова без задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року по справі №175/4424/18-ц без змін. 
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
       Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
       Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 38 років, помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом №48 від 08 серпня 1988 року вчиненим Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.13). 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, за часи свого життя ОСОБА_2 заповітів не складав. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його син (позивач по справі) ОСОБА_1 , який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про вступ до спадщини після смерті батька.
       Як вбачається з матеріалів справи, в період з 1969 року по 1988 рік ОСОБА_2 працював у радгоспі ім. «Жовтнева Революція». ОСОБА_2 повинен був належати земельний пай, на який він мав право, але при житті не встиг його одержати. Так, радгосп «Жовтнева революція», членом якого був спадкодавець, був перетворений у КСП «Жовтнева революція» і зареєстрований рішенням виконкому Дніпропетровської районної ради за №47/6 від 13 вересня 1994 року (а.с.26), включений 30 травня 1995 року в Єдиний державний реєстр підприємств України. КСП «Жовтнева революція» був прийнятий Статут, затверджений загальними зборами членів КСП «Жовтнева революція» 28 березня 2001 року, зареєстрований державною адміністрацією Дніпропетровського району 06 квітня 2001 року.
       Однак, на підставі рішення ІІІ сесії ХІІІ скликання Дніпропетровської районної ради від 21 жовтня 1998 року 16 грудня 1998 року Агрофірмі «Наукова» був виданий державний акт на право користування землею серії ДП ДН 03401, куди ввійшли і 4848 га землі, розташованої у границях Миколаївської сільської ради, тому земельні сертифікати членам КСП «Жовтнева революція» видані не були. Пізніше рішенням господарського суду вищевказане рішення і Державний акт були визнані недійсними в частині надання 4848 га землі, розташованої в границях Миколаївської сільради. На підставі вказаних рішень розпорядженням голови Дніпропетровської райдержадміністрації №716-р від 30 вересня 2004 року (а.с.22) були передані 354 особам – членам колишнього КСП «Жовтнева революція» земельні ділянки в натурі з видачею державних актів на право власності на землю, але як вбачається з протоколу загальних зборів колишніх членів і пенсіонерів КСП «Жовтнева революція» Миколаївської територіальної громади від 31 січня 2004 року, був прийнятий список громадян, які померли та мають право на отримання земельного паю в КСП «Жовтнева революція» (а.с.19-21). Таким чином, була зроблена розпаївка земель КСП «Жовтнева революція». Рішенням зборів власників КСП від 31 січня 2004 року (а.с.14-16), був затверджений список померлих громадян, що мають право на одержання земельного сертифіката з земель колективної власності КСП «Жовтнева революція». У зазначеному списку ОСОБА_2 включений під №89. Розмір земельного паю, який повинен був належати спадкодавцю складає 8,6 га.
       Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право.
       Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.
       Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
       При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Вказаний висновок суду підтверджується правовою позицію Верховного Суду (постанова від 20.06.2018 р. у справі №323/323/17).
       Отже, судом першої інстанції встановлено, що померлий мав право на одержання земельного паю в КСП «Жовтнева революція», а тому земельний пай входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 , на яку позивач має право на підставі ст.ст. 529, 549 ЦК України (у редакції 1963 року), а також на підставі Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», відповідно до якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
       Відповідно до ст.ст. 1220, 1216 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи; спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
       Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.
       Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
       Частина 1 статті 316, 317 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
       Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
       У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що оскільки померлий ОСОБА_2 мав право на одержання земельного паю в КСП «Жовтнева революція», тому земельний пай входить до спадкової маси після його смерті, на яку позивач має право на підставі ст.ст. 529, 549 ЦК України (у редакції 1963 року).
       Посилання апелянта, що судовим рішенням, яким визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) за відсутності правових підстав, є незаконним та порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю сільськогосподарського призначення та фактично призводить до вибуття з власності держави спірної земельної ділянки, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки предметом позову є право спадкоємця на спадкове майно, а саме земельний пай.
       В свою чергу, призначення земельної ділянки — сількогосподарське та змінено не було й відчуженню третім іноземним особам ця ділянка не підлягає, а списки на видачу паїв формувалися ще у 1994 році і до 2019 року дані списки прокуратурою оскаржені чи визнані недійсними не були. 
       А тому, дані правовідносини стосуються лише права спадкування, а порушення інтересів держави в даних правовідносинах відсутні, тому за таких обставин у справі відсутні передбачені законом виключні випадки, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави. 
       Разом з тим, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї із сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити ... скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі “Ф.В. проти Франції” (F.W.v.France) від 31.03.2005 року, заява 61517/00, п. 27).
       Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівності сторін.
        З огляду на вказане вище та з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. 
       Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). 
       Таким чином, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави, а тому відсутні об`єктивні причини для участі прокурора в справі та жодних доказів неналежного виконання суб`єкта владних повноважень захисту інтересів держави також суду надано не було.
       Твердження апеляційної скарги, що батько позивача — ОСОБА_2 за життя не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), з огляду на положення ЦК УРСР 1963 року, тому вказане право не входить до складу спадщини і не може бути успадковане, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_2 з 1969 року по 1988 рік працював у радгоспі ім. “Жовтнева Революція” та 06.08.1988 року останній загинув під час виконання посадових обов`язків водія молоковозу радгоспу “Жовтнева революція”.
        Отже, ОСОБА_2 повинен був належати земельний пай, на який він мав право, але при житті не встиг його одержати.
       Між тим, радгосп “Жовтнева революція”, членом якого був спадкодавець був перетворений у КСП “Жовтнева революція” і зареєстрований рішенням виконкому Дніпропетровської районної ради за №47/6 від 13.09.1994 року, включений 30.05.1995 року в Єдиний державний реєстр підприємств України. КСП “Жовтнева революція” був прийнятий Статут, затверджений загальними зборами членів КСП “Жовтнева революція” 28.03.2001 року, зареєстрований державною адміністрацією Дніпропетровського району 06.04.2001 року.
       Однак, на підставі рішення сесії ХІІІ скликання Дніпропетровської районної ради від 21.10.1998 року, 16.12.1998 року Агрофірмі “Наукова” був виданий державний акт на право користування землею серії ДП ДН 03401, куди ввійшли і 4848 га землі, розташованої у границях Миколаївської сільради, тому земельні сертифікати членам КСП “Жовтнева революція” видані не були. Пізніше рішенням господарського суду вказане вище рішення і Державний акт були визнані недійсними в частині надання 4848 га землі, розташованої в границях Миколаївської сільради.
       На підставі вказаних рішень розпорядженням голови Дніпропетровської райдержадміністрації №716-р від 30.09.2004 року були передані 354 особам — членам колишнього КСП “Жовтнева революція” земельні ділянки в натурі з видачею державних актів на право власності на землю, але як вбачається з протоколу загальних зборів колишніх членів і пенсіонерів КСП “Жовтнева революція” Миколаївської територіальної громади від 31.01.2004 року, був прийнятий список громадян, які померли та мають право на отримання земельного паю в КСП “Жовтнева революція”.
       Таким чином, була зроблена розпаївка земель КСП “Жовтнева революція”. 
       Рішенням зборів власників КСП від 31.01.2004 року, був затверджений список померлих громадян, що мають право на одержання земельного сертифіката з земель колективної власності КСП “Жовтнева революція”. У зазначеному списку ОСОБА_2 включений під №89. Розмір земельного паю, який повинен був належати останньому складає 8,6 га. 
       З урахуванням того, що ОСОБА_2 мав право на одержання земельного паю в КСП “Жовтнева революція”, тому тепер зазначений пай повинен розглядатися як спадкоємне майно, на яке ОСОБА_1 має право на підставі ст.ст. 529, 549 ЦК України (у редакції 1963 року), а також на підставі Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року “Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”, відповідно до якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 
        Окрім того, рішенням ХХХІІ сесії VІІ скликання від 17.05.2019 року Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було надано ОСОБА_1 дозвіл на складання технічної документації на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. На підставі вказаного рішення, 27.06.2019 року Відділом у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області було зареєстровано земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці: 1221485600:01:032:0008.
       21 серпня 2019 року було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221485600:01:032:0008, номер запису про право власності:32965560.         Отже, ОСОБА_1 є власником земельного паю після смерті свого батька ОСОБА_2 , а тому не можуть бути порушені його майнові права та обмежено їх реалізацію.
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-
       
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області - залишити без задоволення.
   Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

                                                                                                         В.С.Городнича