П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 400/3554/19	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Миколаїв;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
10.03.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                              Головуючого судді - Єщенка О.В.
                  суддів                     - Димерлія О.О.
                                                                         - Танасогло Т.М.
                   
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС України від 03.06.2019 року №UA504010/2019/000129/2, від 04.06.2019 року №UA504010/2019/000130/2, від 06.06.2019 року №UA504010/2019/000132/2, від 11.06.2019 року №UA504010/2019/000136/2 про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03.06.2019 року №UA504010/2019/00172, від 04.06.2019 року №UA504010/2019/00173, від 06.06.2019 року №UA504010/2019/00175, від 11.06.2019 року №UA504010/2019/00179.
В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товарів та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Під час митного оформлення товару позивачем надано всі матеріали, передбачені митним законодавством та які підтверджують митну вартість товарів за основним методом. Для перевірки правильності визначення митної вартості у контролюючого органу не виникло підстав для витребування додаткових документальних підтверджень заявленої митної вартості. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про те, що рішення про коригування митної вартості товарів та відмову у митному оформленні товарів і у прийнятті митної декларації не ґрунтуються на законі, прийняті без достатніх правових підстав, а тому підлягають скасуванню.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" задоволено. Суд визнав протиправними та скасував рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.06.2019 року №UA504010/2019/000129/2, від 04.06.2019 року №UA504010/2019/000130/2, від 06.06.2019 року №UA504010/2019/000132/2, від 11.06.2019 року №UA504010/2019/000136/2. Визнав протиправними та скасував картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Миколаївської митниці ДФС від 03.06.2019 року №UA504010/2019/00172, від 04.06.2019 року №UA504010/2019/00173, від 06.06.2019 року №UA504010/2019/00175, від 11.06.2019 року №UA504010/2019/00179.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз митного законодавства показав, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.
При цьому, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
З огляду на те, що позивач під час митного оформлення товару надав усі матеріали, які підтверджують числові значення заявленої митної вартості товарів, а відповідачем необґрунтована їх недостатність або неможливість підтвердити заявлену митну вартість товарів, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оспорюваних рішень критерію правомірності, що є безумовною підставою для їх скасування.
В апеляційній скарзі Чорноморська митниця Держмитслужби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, і помилково не враховано, що з метою митного оформлення товарів позивачем подано документи, за якими не можливо було підтвердити вартість страхування товарів, витрати на транспортування та експедиційне обслуговування товарів, а також фактичну оплату цього товару. Вказане безумовно зумовлює митний орган здійснити перевірку правильності визначення митної вартості із урахуванням даних щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; провести перевірку даних, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів та витребувати у декларанта додаткові документи, а у передбачених законом випадках - прийняти рішення про коригування митної вартості. Таким чином, оскільки заявлена митна вартість не була підтверджена документально (належними та повними матеріалами), коригування митної вартості товарів та відмова у митному оформленні і прийнятті митної декларації згідно оскаржуваних рішень відбулось цілком обґрунтовано і правомірно, а тому у суду першої інстанції не виникло обставин для задоволення позову.
Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, 31.10.2018 року між ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" та ТОВ "Логістична транспортна компанія "Лідер", РФ укладений зовнішньоекономічний контракт №18-345, за умовами якого ТОВ "Логістична транспортна компанія "Лідер" зобов`язується  поставити, а ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" - прийняти та оплатити товар -каміння вапнякове технологічне в кількості, за ціною, на умовах та у строки, вказані в специфікаціях, які є невід`ємною частиною Контракту.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.4 п. 2 Контракту ціна на товар визначається та приймається на умовах DAP Російсько-Український кордон згідно з ІНКОТЕРМС-2010 та включає в собі всі витрати по доставці товару до місця призначення.
Ціна товару та вартість кожної партії вказується в специфікаціях, підписаних сторонами.
Загальна орієнтовна вартість на момент підписання Контракту складає 27 840 000  рос. руб. +/-10%.
Згідно із п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 Контракту товар поставляється на умовах DAP Російсько-Український кордон згідно з ІНКОТЕРМС-2010. Інші умови поставки можуть узгоджуватись сторонами в Специфікаціях до Контракту.
Датою відвантаження товару є дата його приймання к перевезенню першим перевізником (дата календарного штемпеля з/д станції відправлення в з/д накладній).
Датою поставки товару вважається дата відмітки в з/д накладній на станції прикордонного переходу.
Право власності на поставлений товар, а також ризики втрати або пошкодження товару переходять від продавця до покупця з дати поставки.
Станції прикордонного переходу - ст. Успенська 511002 - Квашино 487205, ст. Соловей 439701 - Тополі 431801 або ст. Суземка 204408 - Зерново 334601.
Відвантаження здійснюється партіями в напіввагонах, які перебувають у власності вантажовідправника, орендованих вантажовідправником.
Вантажовідправником по дійсному Контракту являється ТОВ "Східні Берники" 300028, Тульська обл., м. Тула, 9 Травня, буд. 1, офіс 112.
Продавець надає покупцю разом з товаром оригінали наступних документів: залізничні накладні; паспорт якості; комерційний рахунок (інвойс).
Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 п. 5 Контракту оплата товару здійснюється банківським переведенням в російських рублях шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця, вказаний у п. 12 Контракту, згідно виставленого інвойсу протягом 5-ти робочих днів по факту відвантаження на підставі представлених залізничних накладних з відміткою станції відправлення.
Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця.
Покупець в призначенні платежу у платіжному дорученні зобов`язаний вказати номер дійсного Контракту та відповідної специфікації до нього або номер виставленого інвойсу на оплату.
Пунктом 11 визначено, що Контракт діє до 31.12.2019 року, а в частині невиконаних зобов`язань - до повного їх виконання.
Додатковою угодою від 21.11.2018 року №1 до Контракту від 31.10.2018 року №18-345 сторонами узгоджено реквізити покупця, у тому числі юридичну адресу, дані банківських рахунків.
Додатковою угодою від 07.03.2019 року №3 до Контракту від 31.10.2018 року №18-345 сторонами узгоджено, що орієнтовна вартість товару складає 92 640 000 рос. руб. +/-10%, а також визначено, що Контракт може бути продовжений на наступний календарний рік у разі, якщо ні одна із сторін не менше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку не повідомить у письмовій формі іншу сторону про припинення дії Контракту. 
Додатком від 03.05.2019 року №4 до Контракту від 31.10.2018 року №18-345 затверджено Специфікацію №4 на партію товару, який поставляється покупцю.
За цією специфікацією сторонами узгоджено найменування товару, який поставляється, - каміння вапнякове технологічне (код ТНВЄД) 2521000000, фракція: 40+70 мм, його кількість - 8000 т +/-10%, ціну товару за 1 тонну - 1 350 руб., загальну вартість товару - 10 800 000 +/-10%.
Визначено, що поставка товару здійснюється рівномірними партіями, починаючи з 06.05.2019 року, протягом травня. Кількість товару та напіввагонів, відвантажених за добу, визначає продавець. Строк дії специфікації - до повного виконання зобов`язань. Товар поставляється продавцем на умовах DAP Російсько-Український кордон згідно з ІНКОТЕРМС-2010 через прикордонний перехід - ст. Суземка 204408 - Зерново 334601. Ціна на товар вказана на умовах DAP Російсько-Український кордон згідно з ІНКОТЕРМС-2010.
Згідно вказаних умов Контракту позивач одержав та пред`явив до митного оформлення відповідно до електронних митних декларацій №UA504010/2019/001454 від 01.06.2019 року, №UA504010/2019/001479 від 04.06.2019 року, №UA504010/2019/001496 від 06.06.2019 року, №UA504010/2019/001524 від 11.06.2019 року товар - каміння вапнякове технологічне. ГОСТ 8267-93 (СТО 70780956-1.06.2016). Каміння фракціями 40-70 мм. Виробник - ТОВ "Східні Берники".
Митна вартість товарів визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.
На підтвердження правильності визначення митної вартості товару позивачем до митного оформлення подано: рахунки-фактури (інвойси); накладні СГМС; контракт із додатковими угодами; специфікації; митні декларації країни відправлення.
Під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів відповідачем витребувано у позивача додаткові матеріали: бухгалтерську документацію щодо оплати страхування та страховий поліс; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.
На вимогу митного органу позивачем подано платіжні доручення щодо підтвердження перерахування коштів за Контрактом, інформації про якісні та вартісні характеристики з офіційного сайту виробника, крім того, повідомлено, що якість товарів підтверджена паспортом від 21.05.2019 року №225. Також, позивачем повідомлено митниці про неможливість надання бухгалтерської документації та підтвердження оплати страхування, оскільки поставлений товар не страхувався. Разом з цим, Товариство вказало на відсутність договорів із третіми особами, пов`язаних з Контрактом від 31.10.2018 року №18-345 про поставку товару, не укладалось, тому що ТОВ "МГЗ" є кінцевим споживачем продукту.
Водночас, під час митного огляду за даними партіями товарів митний орган вказав на неможливість визнати обрану митну вартість товарів, оскільки подані документи не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (страхування). Разом з цим, митним органом вказано, що декларантом не надано документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень, у рахунках-фактури (інвойсах) підпис керівника та відбиток печатки не відповідає підпису керівника та відбитку печатки у контракті, декларантом не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості, а надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Митним органом зазначено, що попередні методи, у тому числі, другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовуються через відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - через відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості та додавання вартості (обчислена вартість) - через відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості.
За результатами перевірки митних декларацій, а також документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, відповідачем прийнято рішення від 03.06.2019 року №UA504010/2019/000129/2, від 04.06.2019 року №UA504010/2019/000130/2, від 06.06.2019 року №UA504010/2019/000132/2, від 11.06.2019 року №UA504010/2019/000136/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в митному оформленні товарів від 03.06.2019 року №UA504010/2019/00172, від 04.06.2019 року №UA504010/2019/00173, від 06.06.2019 року №UA504010/2019/00175 та про відмову  у прийнятті митної декларації від 11.06.2019 року №UA504010/2019/00179.
Поставлений позивачем товар був випущений у вільний обіг на умовах відстрочення зобов`язань згідно ВМД: від 03.06.2019 року №UA504010/2019/001472, від 04.06.2019 року №UA504010/2019/001480, від 06.06.2019 року №UA504010/2019/001500, від 11.06.2019 року №UA504010/2019/001526.
Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість рішень відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про їх неправомірність та скасування.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).
Згідно із ст. 54 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте органом доходів і зборів рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
За змістом ст. 57 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Аналіз наведених норм показав, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи. При цьому такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.
Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості. Лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.
Водночас, апеляційний суд враховує, що під час митного оформлення товарів позивачем подано митниці, у тому числі, митні декларації; зовнішньоекономічний договір із додатковими угодами до нього; комерційні інвойси; специфікацію; експортні декларації постачальника; залізничні накладні.
Оплата товарів проведена позивачем шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ "Логістична транспортна компанія "Лідер" згідно платіжних доручень від 28.05.2019 року №2515, від 03.06.2019 року №2599, від 07.06.2019 року №2725 і на підставі Контракту від 31.10.2018 року №18-345 та інвойсів від 21.05.2019 року №58, від 24.05.2019 року №59, від 28.05.2019 року №60, від 07.06.2019 року №2725, від 30.05.2019 року №61, від 31.05.2019 року №62.
Отже, відповідно до ст. 53 Митного кодексу України під час митного оформлення товару позивачем подано документи, за якими має підтверджуватись заявлена митна вартість.
Разом з цим, апеляційний суд враховує, що предметом митного оформлення за вищенаведеною митною декларацією є товар, дані якого відповідають специфікації, інвойсам, товаросупровідним документам. За цими документами вбачається вид постановленого товару, його кількість, характеристики, вартість тощо.
У тому числі, інвойси містять відомості про товар, який підлягає оплаті, його кількість, загальну вартість. Ці дані відповідають і специфікації на постановлений товар та прайс-листу.
Разом з цим, постачання товару відбувалось за правилами DAP Инкотермс 2010, що означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення товару з оплатою експортних платежів та інших зборів і вартість доставки до вказаного пункту призначення.
За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс, в редакції 2010 року,  термін DАР "поставка в місце призначення" покладає на продавця обов`язок нести всі витрати і ризики, пов`язані з транспортуванням товару до місця призначення,  що узгоджене сторонами.
При цьому, під час митного оформлення товарів і під час розгляду справи позивач пояснив, що імпортований товар страхуванню не підпадав, а тому є цілком правильними дії декларанта щодо не включення таких витрат при обчисленні митної вартості товарів та не надання на вимогу митного органу документів, що підтверджують страхування товарів.
Отже, оскільки у Контракті сторонами не визначений обов`язок страхування товару, міжнародними правилами також не обумовлюється такий обов`язок учасників зовнішньоекономічної угоди, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи митниці щодо заниження митної вартості товару за рахунок не надання документів, що підтверджують його страхування.
Не можна визнати обґрунтованими доводи скаржника і про відсутність інформації щодо витрат на транспортування та експедиційне обслуговування задекларованих товарів до місця ввезення на митну територію України, оскільки за  п. 2.1. Контракту, ціна на товар включає всі витрати по його доставці до місця призначення.
У тому числі, з огляду принцип індивідуальної відповідальності за правильність митного оформлення товару тощо, неповне визначення в експортній декларації місця призначення поставки товару не може нести для позивача негативних наслідків у цій сфері та ці обставини ніякими чином не спростовують узгоджені між сторонами договору умови постачання товарів.
В деклараціях країни відправлення, які надані митному органу на перевірку, вказаний такий самий перелік товарів як і в наданих інвойсах, специфікації, вказані документи не містять будь-яких розбіжностей ні в найменуванні товарів, ні в їх вартості.
У тому числі, колегія суддів не може вважати обґрунтованими доводи митного органу щодо недійсності поданих до митного оформлення документів, з огляду на не підтвердження сумнів митниці належними доказами.
Колегія суддів зазначає, що діюче законодавство надає право сторонам угоди визначати умови господарських операцій за певною домовленістю у цих операціях, що і було дотримано підприємствами.
Отже, самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору за умови їх підтвердження належними документами і таким правом чинним законодавством відповідача не наділено.  
У зв`язку із чим, не обґрунтованими є доводи митниці про те, що відомості про митну вартість товарів були неповними, не конкретизовані, не зазначено, які витрати як складові митної вартості товарів не підтверджені або не включені.
З огляду на те, що митницею належним чином не обґрунтовано, в чому полягає розбіжність у поданих документах та як це впливає на числові значення показників митної вартості або яких відомостей не містять ці документи та які саме документи необхідно надати для їх підтвердження тощо, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що неподання позивачем всіх додатково витребуваних митницею документів не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом  митною вартістю.
Заявлення вартості товару за нижчою ціною, ніж рівень цін за такі ж (аналогічні) товари, дані про які містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі, не є самостійною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Ці обставини лише додатково підтверджують не здійснення контролюючим органом належного аналізу поданих позивачем на митне оформлення товару документів, які безпосередньо розкривають зміст митної вартості імпортованого підприємством товару.
Апеляційний суд враховує, що надані позивачем до митного оформлення документи передбачені умовами зовнішньоекономічного договору, за цими матеріалами вбачаються вартісні та кількісні характеристики товару, тобто відображають ціну, визначену підприємством у вигляді його митної вартості.
Відомості у цих матеріалах не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митних деклараціях та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
У зв`язку із цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано ті обставини, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у тому числі причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено за ціною договору та які призвели до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.
Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішень, що прийняті на підставі неправомірних висновків митного органу.
Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості та відмова у митному оформленні і прийнятті митної декларації вчинені не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваних рішень митниці.
З огляду на наведене, оскільки висновки суду про наявність підстав для задоволення позову відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

   Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            О.О. Димерлій
                                                                                                    
                                                                                                              Т.М. Танасогло