ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7801/20                                                     Головуючий у 1 інстанції – Іщук І.О.
                                                                               Суддя-доповідач – Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 червня 2020 року                                                                               м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                  Василенка Я.М.,
суддів                                                     Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі                                 Кондрат Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2020 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського районного у м. Києві військового комісаріату, третя особа - Київський міський військовий комісаріат про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, - 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати неправомірною бездіяльність Подільського районного у місті Києві військового комісаріату щодо незняття з військового обліку призовників за станом здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та невидачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військового квитка з відміткою про зняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військового обліку призовників за станом здоров`я; 
- зобов`язати Подільський районний у місті Києві військовий комісаріат зняти з військового обліку призовників за станом здоров`я як непридатного до військової служби в мирний час, обмежено придатного у воєнний час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовий квиток з відміткою про зняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військового обліку призовників за станом здоров`я як непридатного до військової служби в мирний час, обмежено придатного у воєнний час.
Одночасно з позовною заявою до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони Подільському районному у місті Києві військовому комісаріату виконувати дії, що стосуються призову до військової служби ОСОБА_1 на час розгляду даної справи.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання,  перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що предметом вирішення даної справи є правомірність дій/бездіяльності Подільського районного у місті Києві військового комісаріату щодо незняття з військового обліку призовників за станом здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та невидачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військового квитка з відміткою про зняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військового обліку призовників за станом здоров`я.
В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав позивача, оскільки призов ОСОБА_1 до військової служби зумовить вплив на його здоров`я, чим може погіршити стан здоров`я останнього.
Умови та порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідно до частин першої, другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, 
2)  або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:                     
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;                
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 
4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, за своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано виключний перелік підстав для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен перевірити їх відповідність вимогам процесуального законодавства щодо спірмірності з предметом спору та наслідками їх застосування для інших заінтересованих осіб.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Перевіряючи оскаржувану в цій справі ухвалу суду, колегія суддів зазначає, що ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження позивачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що без вжиття судом заходів забезпечення позову в цій справі виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення прав або інтересів позивача може бути істотно ускладнено чи унеможливлено, тобто позивачем не було не лише доведено, а й належним чином обґрунтовано наявності підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, на який він посилався у своїй заяві.
Також, апеляційним судом не встановлено й інших підстав для забезпечення позову в цій справі, прямо передбачених частиною другою вказаної норми процесуального законодавства, а саме очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При цьому, у межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин колегія суддів приходить до висновку, що заборона Подільському районному у місті Києві військовому комісаріату виконувати дії, що стосуються призову до військової служби ОСОБА_1 на час розгляду даної справи, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.
Більше того, колегія суддів зауважує, що аргументи позивача про бездіяльність Подільського районного у місті Києві військового комісаріату щодо незняття ОСОБА_1 з військового обліку призовників за станом здоров`я та невидачі йому військового квитка з відміткою про зняття з військового обліку призовників за станом здоров`я,  є, за своєю суттю, підставами позову, надання оцінки яким може здійснюватися виключно у ході судового розгляду справи по суті.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав, передбачених статтею 150 КАС України, для вжиття в даній справі заходів забезпечення позову, заявлених позивачем.
Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду – без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2020 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                                    Василенко Я.М.

Судді:                                                                                                                 Кузьменко В.В.

                                                                                                                           Шурка О.І.

Повний текст постанови виготовлений 25.06.2020.