ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14791/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
 Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
 Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
 суддів:                                                                            Мєзєнцева Є.І., Федотова І.В.
 за участю секретаря                                                          Муханькової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги   ОСОБА_1  та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,  

                                                  В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просив зобов`язати перерахувати пенсію позивача з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати з 25.04.2019 року по 30.06.2019 року; рішення суду виконати негайно згідно ст. 371 КАС України; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду згідно ст. 382 КАС України; стягнути моральну шкоду в розмірі 8000 грн. згідно ст. 152 Конституції України. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2020 року позов задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії з  25.04.2019 року згідно з рішенням Конституційного Суду України № від 25.04.2019 року  № 1-р (ІІ) 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»    у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року  № 1-р (ІІ) 2019, з 25.04.2019 року по 30.06.2019 року із врахуванням проведених раніше виплат. В іншій частині позову відмовлено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві негайно виконати рішення суду у межах суми виплати недоотриманого розміру пенсії ОСОБА_1 за один місяць.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2020 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії за період з 25.04.2019 року по 30.06.2019 року, оскільки відповідні зміни до законодавства, які визнано неконституційними, внесено постановою Кабінету Міністрів України, яка набрала чинності 01.07.2019 року та з 01.07.2019 року позивачу здійснено перерахунок пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Позивачем також було подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій він просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, встановити судовий контроль за виконанням рішення суду згідно ст.382 КАС України та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 8000 грн.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду необхідно  залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням від 27.03.2019 року серії НОМЕР_1 .
Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 05.05.2015 року, копією довідки Міністерства оборони України від 19.01.1999 року та копією експертного заключення від 24.06.1991 року.
Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності відповідно до   Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
03.05.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії відповідно до ст. 59 Закону України від 28.02.1991 року   №  796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»    (далі   - Закону № 796).
Листом від 11.07.2019 року № 150545/03 йому було відмовлено, оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час проходження строкової військової служби.
10.07.2019 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії. 
За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем прийнято рішення, оформлене листом від 29.07.2019 року № 166615/02, яким позивачу було призначено пенсію з 01.07.2019 року з розрахунку п`яти мінімальних заробітних плат  у розмірі 9290, 85 грн.
Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо не здійснення йому перерахунку пенсії з  25.04.2019 року, звернувся до суду з позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що положення ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo статус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи», в частині «дійсної строкової» втратили чинність     з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 (справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), а відтак, позивач має право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі згідно з ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» з 25.04.2019 року.
Особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, передбачені у ст. 59 Закону №796-ХІІ.

Статтею 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, чинній до 01.10.2017 року було передбачено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті   54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Отже, ч. 3 ст. 59 Закону, у редакції, чинній до 01.10.2017 року, було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" статтю 59 Закону №796-ХІІ викладено в наступній редакції: "Пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті   51   цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".
Вказаний Закон №2148-VIII в частині зазначених змін, згідно Прикінцевих та перехідний положень, набрав чинності з 01 жовтня 2017 року.
Верховний Суд, в ухвалі від 08 травня 2018 року по справі №820/1148/18 виклав висновки стосовно того, що для отримання пенсії за частиною 3 статті 59 Закону особа має відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаної участі.
Рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 Справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) за конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Таким чином, словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях   ч.   3 ст. 59 Закону № 796-XII, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 25.04.2019 року.
Отже особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з   ч.   3   ст.   59   Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи" з 25 квітня 2019 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки положення ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи" в частині "дійсної строкової" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення (25.04.2019 року), а тому позивач має право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі згідно ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи" з 25.04.2019 року.
Разом з тим, задовольняючи позов та зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»   з 25.04.2019 року, суд першої інстанції не врахував наступного.
Частина 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлює обчислення пенсії по інвалідності: відповідно до цього Закону; або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 абзац перший п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №   1210, викладено у такій редакції:
« 9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».
Отже, обчислення основної державної пенсії по інвалідності позивача відповідно вимог   ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, підлягає з дати звернення із заявою, виходячи з того, що означеною законодавчою нормою передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, призначеної на умовах Закону № 796-XII, в розмірі, який обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, можливе лише за бажанням пенсіонера.
Таким чином, саме активні дії пенсіонера - звернення до пенсійного органу з відповідною заявою, можуть посвідчувати бажання останнього стосовно такого обчислення його пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся до відповідача 03.05.2019 року.
Оскільки позивач саме 03.05.2019 року виявив бажання щодо виплати основної державної пенсії по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до вимог частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову, а саме визнання  протиправними дії відповідача та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»    у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року  № 1-р (ІІ) 2019, з 03.05.2019 року  (дати звернення позивача із заявою до відповідача) по 30.06.2019 року із врахуванням проведених раніше виплат. В іншій частині позовних вимог позов не підлягає задоволенню.
Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 20 травня 2020 року  у зразковій справі № 520/12606/19.
Стосовно вимоги позивача про стягнення моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.
Так, статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, члені її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною першої статті 1167 цього Кодексу передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України).
Колегія суддів зазначає, що моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.
При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З`ясувати чим підтверджується факт заподіяння шкоди, чи фізичних страждань, якими обставинами чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну шкоду, з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Разом з тим, наведені позивачем обставини, не відносяться до випадків, які містяться у частині другій статті 1167 ЦК України; позивачем не доведено та не надано суду відповідних доказів завдання йому моральної чи матеріальної шкоди, а також не наведено, з яких міркувань позивач виходив при визначені розміру шкоди.
На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з органу державної влади суми відшкодування за заподіяння моральної шкоди позивачу, оскільки наявність такої шкоди, а також розмір відшкодування, не було доведено (обґрунтовано) належними та допустимими доказами.
Стосовно вимоги позивача  про виконання рішення суду негайно згідно ст. 371 КАС України, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції відповідно до п. 1 ч. 1   ст. 371 КАС України обґрунтовано зазначив про наявність підстав для негайного звернення рішення суду до негайного виконання у межах виплати недоотриманого розміру пенсії за один місяць.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом, а не обов`язком суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у зв`язку з чим  відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 322 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2020 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»    у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року  № 1-р (ІІ) 2019, з 25.04.2019 року по 30.06.2019 року із врахуванням проведених раніше виплат.
Прийняти в цій частині позовних вимог нову постанову про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»    у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року  № 1-р (ІІ) 2019, з 03.05.2019 року по 30.06.2019 року із врахуванням проведених раніше виплат.
В іншій частині даної позовної вимоги відмовити.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

          Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          Є.І. Мєзєнцев 

                                                                                                            І.В. Федотов