УХВАЛА
Іменем України
 
06 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/12476/19
провадження № 61-11209ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,              Червинської М. Є.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Коновалов Олександр Сергійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», про визнання неправомірними постанов, визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на дії приватного виконавця, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості в розмірі 106 110,05 грн на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку»). 
 
Після відкриття провадження приватним виконавцем відповідними постановами проведено опис та накладено арешт на її транспортний засіб, призначено суб`єкта оціночної діяльності. Вказані постанови вона отримала лише 13 вересня 2019 року, тому строки на звернення до суду зі скаргою не пропустила. Вважає, що приватним виконавцем неправомірно відкрито виконавче провадження, оскільки її зареєстроване місце проживання є: АДРЕСА_1 . Отже, проведення будь-яких виконавчих дій у м. Києві у приватного виконавця повноважень немає. 
 
При відкритті провадження приватним виконавцем не звернуто уваги, що заборгованість стягнуто на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», однак стягувачем вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі - ТОВ «Глобал Спліт»). Також, приватним виконавцем неправильно обрахована загальна заборгованість у розмірі 106 110,05 грн, хоча має бути        65 330,98 грн.
 
Приватним виконавцем без рішення суду про звернення стягнення на заставне майно, проведено опис, накладено арешт та вилучено належний їй транспортний засіб BYD модель F-3, державний номерний знак НОМЕР_1 . При опису та вилученні транспортного засобу приватний виконавець взагалі не зазначив у постанові стан автомобіля, не повідомив її про проведення таких дій, провів вилучення у її відсутність. Такі дії приватного виконавця суперечать Закону України «Про виконавче провадження», виключають будь-які дії щодо примусового виконання рішення суду, грубо порушують її права.
 
Враховуючи наведене ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірною постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження            № 59963035 по виконанню виконавчого листа щодо примусового стягнення заборгованості в розмірі 106 110,05 грн; визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця від 06 вересня 2019 року про опис та арешт транспортного засобу; визнати неправомірною постанову приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 09 вересня 2019 року; визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо вилучення транспортного засобу та зобов`язати приватного виконавця повернути транспортний засіб.
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 
 
Постановою Київського  апеляційного суду від 16 червня 2020 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року залишено без змін.
 
28 липня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року (повний текст якої складено                        30 червня 2020 року). 
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення скарги.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що при розгляді скарги судами неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми права.  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
 
З матеріалів касаційного провадження та оскаржуваних судових рішень убачається, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження у цивільній справі № 369/10398/16-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та замість стягувача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», вказано стягувача: ТОВ «Глобал Спліт».
 
12 серпня 2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області видав виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та                   ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором у розмірі 106 110,05 грн.
 
Виконавчий лист пред`явлений для примусового виконання до приватного виконавця Коновалова О. С. новим стягувачем ТОВ «Глобал Спліт».
 
Постановою приватного виконавця Коновалова О. С. від 04 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 369/10398/16-ц, ВП № 59963035, боржник: ОСОБА_1 , адреса:             АДРЕСА_2 .
 
Вищевказана адреса боржника зазначена у виконавчому листі та у кредитному договорі.
 
Крім того, в матеріалах виконавчого провадження наявні зворотні повідомлення, отримані ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу також вказана адреса м. Київ.
 
Будь-які заяви ОСОБА_1 про зміну адреси проживання чи реєстрації в матеріалах виконавчого провадження та в матеріалах даної цивільної справи не містяться.
 
Відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
 
Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
 
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження, документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що приватний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв у межах та у спосіб, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувана ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду               від 16 червня 2020 року є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», приватний виконавець виконавчого округу               м. Києва Коновалов Олександр Сергійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», про визнання неправомірними постанов, визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити  ОСОБА_1 . 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                            С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                      В. М. Коротун
 
                                                                                                                      М. Є. Червинська