ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 683/188/17 
провадження № 61-29969ск18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Кузнєцова В. О., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - Перший заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 6 червня 2017, постановлену у складі судді Андрощука Є. М., та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 липня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О.І .,  
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2017 року перший заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди установі, що завдана службовою особою, винною у незаконному звільненні працівника у сумі 16 682,48 гривень. 
Зазначав, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2016 року у справі №683/2545/15-ц задоволено позов ОСОБА_2 , яким: визнано незаконним розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 47/2015-рк від 19 червня 2015 року про його звільнення; поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області; стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13 926,48 гривень та судовий збір користь держави в сумі 2 756,00 гривень. 
На виконання цього рішення суду, виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 18 лютого 2016 року перераховано на користь ОСОБА_2 13 926,48 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сплачено 2 756,00 грн. судового збору. Разом з тим, станом на 20 січня 2017 року Старокостянтинівським міським головою ОСОБА_1 збитки, завдані установі внаслідок незаконного звільнення працівника у загальному розмірі 16 682,48 гривень, в добровільному порядку не відшкодовані і міська рада в порядку статті 136 КЗпП України заходи щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів для покриття шкоди не вживала та до суду не зверталася.
За таких обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області шкоду, завдану незаконним звільненням працівника, у розмірі 16 682,48 гривень, судові витрати покласти на відповідача.  
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття
Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 3 квітня 2017 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради шкоду, завдану незаконним звільненням працівника, у розмірі 16 628,48 гривень. Вирішено питання судових витрат.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області                           від 10 травня 2017 року заочне рішення Старокостянтинівського районного суду від 3 квітня 2017 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 6 червня 2017 року позовну заяву першого заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи у суді першої інстанції). 
Суд першої інстанції, залишаючи позов прокурора без розгляду, зазначив, що відповідно до змін, внесених до Кодексу законів про працю України згідно з Законом України «Про прокуратуру» № 1697-IV від 14 жовтня 2014 року , з частини четвертої статті 136 слова «або за заявою прокурора» виключено;                                пункт 2 статті 231 виключено; з частини четвертої статті 233 слова «або прокурора» виключено.
Прокурор станом на день звернення до суду з цим позовом - 31 січня 2017 року - позбавлений повноважень звертатись з позовом у спірних трудових правовідносинах, а орган, в інтересах якого заявлено позов, - Старокостянтинівська міська рада, позовні вимоги прокурора не підтримала.
Ухвалою апеляційного суду Хмельницькоїобласті від 13 липня 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області відхилено, ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 6 червня 2017 року залишено без змін.
Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про відсутність у прокурора повноважень на подання такого позову, та врахувавши не підтримання Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області позову, дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду відповідає нормам матеріального і процесуального права. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У серпні 2017 року заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 6 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 липня 2017 року скасувати, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвали судів першої і апеляційної інстанцій постановлені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. 
Заявник зазначає, що залишення позову прокурора в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування про відшкодування шкоди, завданої установі у зв`язку з неправомірним звільненням особи, без розгляду не відповідає положенням статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру», якими визначаються повноваження прокуратури на представництво інтересів держави у суді, спрямоване на захист її інтересів, зокрема, у разі  порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Судами не враховано, що вищестоящий орган у порядку підлеглості по відношенню до міської ради відсутній, тому позов про стягнення шкоди з міського голови може бути пред`явлений прокурором. 
Посилання судів на те, що Старокостянтинівська міська рада  Хмельницької області не підтримує позовні суперечить положенням частини четвертої статті 46 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки така відмова не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) та вимагати розгляду справи по суті. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Провадження у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. 
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3    жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У 2018 році справу передано до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій фактичні обставини справи 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Перший заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області звернувсь з позовом до Старокостянтинівського міського голови - ОСОБА_1 про відшкодування установі шкоди, завданої службовою особою, винною у незаконному звільненні працівника, у сумі 16 682,48 гривень. 
Обґрунтовуючи позов, прокурор зазначив і судами встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2016 року у справі №683/2545/15-ц задоволено позов ОСОБА_2 , яким: визнано незаконним розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 47/2015-рк від 19 червня 2015 року про його звільнення; поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу промисловості, житлово-комунального господарства, транспорту та зв`язку виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області; стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13 926, 48 гривень і на користь держави - судовий збір у сумі 2 756,00 гривень. 
На виконання, вказаного рішення суду виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 18 лютого 2016 року перераховано на користь ОСОБА_2 13 926,48 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сплачено 2 756, 00 гривень судового збору.
Станом на 20 січня 2017 року Старокостянтинівським міським головою ОСОБА_1 збитки, завдані установі внаслідок незаконного звільнення працівника в сумі 16 682,48 гривень, в добровільному порядку не відшкодовані. Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області в порядку                     статті 136 КЗпП України заходи щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів для покриття шкоди не вживала та до суду не зверталася.
У судовому засіданні в суді першої інстанції представник Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, в інтересах якої прокурором заявлено даний позов, звернувся з клопотанням про залишення заяви без розгляду, посилаючись на те, що позовні вимоги прокурора не підтримує, а згідно зі статтями 136, 233, 259 КЗпП України прокурор не наділений правом звертатись із позовом у трудових правовідносинах.
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови 
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (тут і надалі матеріальні норми викладені у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Таким чином, міська рада є органом, якому делеговано повноваження територіальної громади відповідного міста, на представництво такої громади та здійснення від її імені та її інтересах функцій і повноважень місцевого самоврядування. 
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях (частини перша та третя статті 12 цього ж Закону). Відповідно до абзацу 12 частини першої статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» посадовою особою органу місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Враховуючи те, що питання повноважень очільника виконавчого комітету міської ради щодо трудових відносин не є делегованими повноваженнями органів виконавчої влади, у зазначених питаннях міський голова та виконавчий комітет міської ради є підконтрольним міській раді. 
Відповідно до частини четвертої статті 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура в Україні, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частинами першою та третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Як встановили суди з обґрунтування позовних вимог, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1 (міського голови) про відшкодування шкоди, завданої органу місцевого самоврядування внаслідок незаконного звільнення працівника, та зазначає, що звернувся з таким позовом у зв`язку з тим, що вказана особа у добровільному порядку шкоду не відшкодувала, а Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області заходи про стягнення з ОСОБА_1 коштів для покриття шкоди не вживала та до суду не зверталася.
Враховуючи вказані норми матеріального права, суди попередніх інстанцій, не встановивши обставини справи щодо вжиття або невжиття Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області заходів зі стягнення з ОСОБА_1 коштів для покриття шкоди, залишила позов прокурора без розгляду. 
У разі встановлення, що Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області не вживались належні заходи, спрямовані на стягнення з ОСОБА_1 коштів для покриття шкоди, у прокурора наявні повноваження для представництва інтересів держави в суді в силу положень                                              статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» .
Така позиція суду касаційної інстанції узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14 травня 2018 року у справі № 156/722/16-ц.
Відносно заяви, поданої Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області, щодо залишення позову, поданого прокурором, без розгляду, касаційний суд зазначає, з урахуванням положень частини четвертої статті 46 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) така заява не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) та вимагати розгляду справи по суті. Аналогічне положення міститься у частині четвертій статті 57 ЦПК України у чинній редакції. 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального права чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. 
Враховуючи доведене постановлення ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 6 червня 2017 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 13 липня 2017 року з порушенням наведених норм матеріального та процесуального права, такі ухвали підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки касаційний суд направляє справу для продовження розгляду, розподіл судових витрат буде здійснено за результатами її розгляду.
Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити.
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 6 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 липня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	В. О. Кузнєцов В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов