П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/3252/19	

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
рішення суду 1 інстанції прийнято у м. Миколаїв
27 лютого 2020 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                                       Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якої звернулась ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення від 22.07.2019 року № 1117/1/04.03, визнання протиправними та дискримінаційними дії та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої до суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення відповідача, викладене у листі № 1117/1/04.03 від 22.07.2019 року про припинення виплати пенсії позивачу, в тому числі якщо воно було прийнято, але не передано позивачу; визнання дій та бездіяльності відповідача щодо не повідомлення позивача про виплату пенсії через поштове відділення та по припиненню виплати пенсії - протиправними та дискримінаційними; зобов`язання відповідача виплатити усі недоотримані позивачем пенсійні виплати з урахуванням всіх підвищень до фактичного виконання відповідачем рішення у справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на всі несвоєчасно виплачені суми, до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсії позивачу на визначений нею банківський рахунок - довічно.
В обґрунтування позову зазначено, що в 1994 році ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання та після виїзду за кордон виплата пенсії їй була припинена. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2017 року у справі 489/3612/17 зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, правонаступником якого є відповідач, поновити позивачу виплату пенсії за віком, починаючи з 01.02.2017 року. В подальшому, представник позивача подав до відповідача заяву про відкриття банківського рахунку з його реквізитами. Проте, відповідач листом від 22.07.2019 року повідомив про припинення виплати пенсії та відмовив у виплаті пенсії на банківський рахунок, оскільки заява подана позивачем не особисто. Позивач не погоджується з таким рішенням пенсійного органу про відмову у поновленні і виплаті пенсії на визначений нею банківський рахунок, вважає такі дії неправомірними, дискримінаційними та такими, що суперечать чинному законодавству, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах якої звернулась ОСОБА_2 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
У своїх доводах апелянт зазначає, що 28.08.2017 року була проголошена постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва у адміністративній справі № 489/3612/17, залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року, якою зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 01.02.2017 року, в розмірі, передбаченому діючим законодавством, з урахуванням індексу інфляції. 26.02.2019 року відповідачу була направлена особиста заява позивачки про виплату пенсії на її особистий рахунок з відповідними реквізитами. 03.04.2019 року представником позивачки отримано відповідь, якою повідомлено, що виплата пенсії була поновлена та виплачувалась на поштове відділення, та у зв`язку із неотриманням позивачем пенсії через поштове відділення, її виплату було припинено. 09.07.2019 року представники позивачки повторно звернулись до УПФУ з оригіналом особистої заяви поновлення та виплату пенсії позивачці та оригіналом особистої заяви про перерахування пенсії на визначений нею банківський рахунок. Однак, 07.08.2019 року відповідач безпідставно відмовив у поновленні та виплаті пенсії ОСОБА_1 ; відповідач не мав права перераховувати пенсію на поштове відділення, оскільки позивачка бажала отримувати пенсію на банківський рахунок, адже постійно проживає за кордоном – в Державі Ізраїль, а отримання пенсії через поштове відділення можливе лише за умови постійного проживання в Україні. Відповідач не правомірно не повідомив ОСОБА_1 про те, що їй було поновлено та нарахована виплата пенсії, яка в свою чергу буде виплачуватись через засоби поштового зв`язку. При ухваленні рішення, суд першої інстанції помилково зазначив, що позивачка звернулась з заявою про поновлення виплати пенсії та перерахування пенсії на особистий банківський рахунок 09.07.2019 року, в той час як таку заяву було подано 26.02.2019 року. Законодавство не містить обмежень щодо виплати нарахованої пенсії. Законодавство не містить обмежень щодо термінів звернення із заявою про виплату пенсії на банківський рахунок, але в той же час – законодавством заборонено виплачувати пенсію на поштове відділення коли людина не проживає в Україні.
В судове засідання, призначене на 09.07.2020 року о 16:30 год. сторони або їх представники не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги.
Від представника апелянта 30.06.2020 року (ЕП від 25.05.2020р) за вхід. № 12668/20 надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивачки та її представників.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження на підставі ст.ст. 311, 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Позивачу з 1986 року призначено пенсію за віком.
1994 року позивач виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсії їй припинено.
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2017 року у справі 489/3612/17 зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, правонаступником якого є відповідач, поновити позивачу виплату пенсії за віком, починаючи з 01.02.2017 року в розмірі, передбаченому діючим законодавством, з урахуванням індексу інфляції, в разі наявності відповідних підстав (а. с. 51-54). Постанова набрала законної сили з 25.10.2017 року.
Рішенням відповідача від 01.08.2018 року № 54/1 виплата пенсії позивачу була припинена з 01.08.2018 року. Зазначене рішенні ані позивачем, ані відповідачем до суду не надано.
Як вбачається з листа відповідача від 26.03.2019 року, 13.03.2019 року представником позивача було направлено відповідачу заяву позивача про відкриття поточного рахунку в АТ "Ощадбанк" (а. с. 66-67).
В зазначеному листі представнику позивача повідомлено, що виплата поновленої пенсії здійснювалась через поштове відділення 54001, 10 числа кожного місяця. Оскільки протягом шести місяців (з лютого 2018 року по липень 2018 року) позивач не отримувала пенсійну виплату, відповідачем прийнято рішення про припинення виплати пенсії з 01.08.2018 року (згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058). Крім того, відповідач зазначив, що для поновлення виплати пенсії через установу банку на поточний рахунок, позивач має звернутись особисто з відповідною заявою.
09.07.2019 року позивач через свого представника подала заяву про поновлення та виплату їй пенсії та заяву про нарахування пенсії на визначений нею банківський рахунок (а. с. 69-72).
22.07.2019 року відповідачем на адресу представника позивача надіслано лист № 1117/1/04.03, яким повідомлено, що позивачу необхідно особисто звернутись із заявою для поновлення виплати пенсії (а. с. 75-76).
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем була дотримана вимога щодо особистої подачі заяви про виплату пенсії на банківський рахунок, та так як представник позивача звернувся з відповідною заявою про поновлення виплати пенсії та нарахування пенсії на особистий банківський рахунок позивача 09.07.2019 року, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії на визначений банківський рахунок з 09.07.2019 року – з моменту звернення. 
При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення відповідача, викладене у листі № 1117/1/04.03 від 22.07.2019 року про припинення виплати пенсії позивачу, в тому числі якщо воно було прийнято, але не передано позивачу, а також визнання протиправними та дискримінаційними дій та бездіяльності відповідача щодо не повідомлення позивача про виплату пенсії через поштове відділення та по припиненню виплати пенсії.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованими, з огляду на таке.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-ІV).
Згідно з ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-ІV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596 (надалі - Порядок № 1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунку.
Згідно п. 10 Порядку № 1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.
З аналізу викладеного вбачається, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 Порядку № 1596 двома шляхами, а саме: - особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду; - від установи уповноваженого банку.
Аналогічні положення закріплені у п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1), яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами).
Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом попередньої інстанції, позивачем відкрито картковий рахунок у відділенні АТ "Ощадбанк" у Миколаївському обласному управлінні Миколаївського ТВБВ № 10014/0194 та на адресу Центрального відділення ПФУ (УСВІК) було надіслано відповідну заяву від 06.06.2019 року з проханням перераховувати пенсію до Миколаївського обласного управління Миколаївське ТВБВ № 10014/0194(а. с. 72).
Згідно описку вкладення у цінний лист, фіскального чеку Укрпошти та накладної Укрпошти про відправлення цінного листа, разом із вказаною вище заявою ОСОБА_1 на адресу Центрального ОУПФУ м. Миколаєва Миколаївської області було надіслано заяву про надання банківських реквізитів для перерахування пенсії ОСОБА_1 та оригінал особистої заяви ОСОБА_3 про виплату пенсії, згідно якої ОСОБА_1 просила виплачувати пенсію за довіреністю, поновити виплату пенсії з 01.02.2017 року за рішенням суду.
Згідно ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-ІV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.
Як свідчать матеріали справи та правильно було встановлено судом першої інстанції, звертаючись до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, позивач не просила Ленінський районний суд м. Миколаєва зобов`язати відповідача поновити та виплачувати пенсію саме на банківський рахунок.
Оскільки, на момент поновлення пенсії за рішенням суду, нею не подано заяву про виплату пенсії через поточний рахунок в банку, відповідачем виплата та доставка пенсії за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва здійснювалась через підприємство поштового зв`язку ПАТ "Укрпошта", що узгоджується з приписами чинного законодавства.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач подала через свого представника заяву про виплату пенсії через поточний рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк" вже після припинення виплати пенсії, яку було поновлено за рішенням суду (01.08.2018 року) та більше ніж через рік після набрання законної сили постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2017 року у справі 489/3612/17, яке набрало законної сили 25.10.2017 року, про що вірно зазначав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з боку відповідача не було допущено протиправної бездіяльності щодо неповідомлення позивача про виплату пенсії через поштове відділення, адже вказані дії узгоджуються з приписами ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-ІV, оскільки такі дії прямо передбачені Законом, згідно рішення суду, яке набрало законної сили.
В свою чергу для отримання пенсії на банківський рахунок позивач мала подати до відповідача заяву про виплату пенсії через поточний рахунок в банку до або після прийняття постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2017 року.
Доказів протилежного апелянтом до суду не надано, у зв`язку з чим на переконання колегії суддів, вірним є висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та в частині визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення відповідача, викладене у листі № 1117/1/04.03 від 22.07.2019 року.
Поряд з цим, колегія суддів вважає неспроможними у даному випадку доводи апелянта стосовно того, що законодавством заборонено виплачувати пенсію на поштове відділення в той час, коли людина не проживає в Україні, оскільки нормами чинного Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком № 1596 таких приписів не передбачено.
Враховуючи вказане, оскільки як представник позивача звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії та нарахування пенсії на особистий банківський рахунок позивача саме 09.07.2019 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії на визначений позивачем банківський рахунок з 09.07.2019 року, тобто з моменту звернення з відповідною заявою.
У даному випадку доводи апелянта про звернення з відповідною заявою у інший строк, аніж 09.07.2019 року до суду надано не було та матеріали справи відповідних доказів не містять.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача виплатити усі недоотримані позивачем пенсійні виплати з урахуванням всіх підвищень до фактичного виконання відповідачем рішення у справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на всі несвоєчасно виплачені суми, до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсії позивачу на визначений нею банківський рахунок - довічно, колегія суддів зазначає, що приписами ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено здійснення підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та господарювання компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
При цьому, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, згідно вимог ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Оскільки, у ході судового розгляду було встановлено, що пенсія позивачу була нарахована та виплачувалась через відділення поштового зв`язку, а докази спростування зазначеної обставини відсутні, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції що така сума пенсійних виплат не може вважати суму пенсійних виплат такою, що є втраченим доходом, що нівелює застосування до спірних відносин Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Згідно ч. 2 ст. 42 Закону України № 1058, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає посилання апелянта на зобов`язання відповідача здійснити індексацію пенсії на думку колегії суддів є передчасною, оскільки як вірно було зазначено судом першої інстанції, відповідач ще не здійснив поновлення та перерахунок пенсії, а відтак відсутні підстави вважати, що при поновленні виплати пенсії відповідач не здійснить індексацію самостійно, як того вимагає Закон.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулась ОСОБА_2 , на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі № 400/3252/19 - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі № 400/3252/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якої звернулась ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення від 22.07.2019 року № 1117/1/04.03, визнання протиправними та дискримінаційними дії та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.