П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 814/2730/17	
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів - Джабурії О.В.,
                                           Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до територіального управління ДСА України в Миколаївській області про стягнення заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А :

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на його користь підвищену на 50 відсотків заробітну плату за час перебування в районі проведення антитерористичної операції в сумі 25 921 грн 29 коп.
          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року по справі № 814/1209/16 підтверджене його право на отримання підвищеної заробітної плати згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості оплати праці працівників, які беруть участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції", яку він і просить стягнути.
          Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
          Не погодившись із прийнятим рішенням,   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та  процесуального права, просить  рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що наявність невиконаного судового рішення зобов`язального характеру не є підставою для відмови у позові, а стягувач не повинен ініціювати виконавчі провадження, коли боржником є державний орган.
          Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року скасовано, провадження у справі закрито.
          Постановою Верховного Суду від 28 травня 2020 року скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року та справу направлено для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
          Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2016 року по справі № 814/1209/16 встановлене право ОСОБА_1 на отримання підвищеної на 50% заробітної плати, у зв`язку із участю позивача в проведені антитерористичної операції в періоди з 5 листопада 2015 року по 04 березня 2016 року, а саме: зобов`язано ТУ ДСА у Миколаївській області вжити заходи для нарахування та виплати позивачу підвищеної на 50 відсотків заробітної плати за час перебування в районі проведення антитерористичної операції, а саме: за період з 5 листопада до 17 грудня 2015 р., з 25 грудня 2015 р. до 13 лютого 2016 р., з 18 лютого до 4 березня 2016 р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості оплати праці працівників, які беруть участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції" № 522 від 22 липня 2015 року.
08 грудня 2016 року ОСОБА_1 виданий виконавчий лист по справі № 814/1209/16.
Звертаючись до суду з цим позовом 12 грудня 2017 року, позивач зазначив, що рішення суду по справі № 814/1209/16 не виконано відповідачем, чим порушено право позивача на оплату праці, у зв`язку з чим він вирішив звернутись з позовною заявою про стягнення невиплачених сум.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що на час звернення з цим позовом існує рішення по справі № 814/1209/16, яке відповідач не виконує, що є підставою для вирішення цього питання у порядку примусового виконання судового рішення.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в разі якщо позивач вважає неефективним спосіб відновлення порушеного права, шляхом зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити спірну заробітну плату в межах справи № 814/1209/16, він праві звернутись до суду в порядку ст.378 КАС України з заявою про зміну чи встановлення способу виконання судового рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Як вбачається зі змісту адміністративного позову ОСОБА_1 , підставою для звернення до суду стало невиконання ТУ ДСА в Миколаївській області постанови Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 814/1209/16, яке набрало законної сили.
Відповідно до     ст.129-1 Конституції України     судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за     КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Маючи на меті захист свого порушеного права на оплату праці, позивач помилково звернувся до суду з новою позовною заявою, за наявності судового рішення, яке набрало законної сили та за наявності законодавчо встановлених механізмів його виконання.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, судова колегія також враховує наступне.
Як встановлено ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року по справі № 814/1209/16, ТУ ДСА України в Миколаївській області повідомило  позивача про виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2016 року по справі № 814/1209/16, а саме про перерахування позивачу на його картковий рахунок підвищеної на 50 відсотків заробітної плати за час перебування в районі проведення антитерористичної операції у сумі: 24 488,45 грн. згідно платіжного доручення №7757 від 7 жовтня 2019 року.          Крім того, в межах розгляду заяви відповідача про роз`яснення судового рішення по справі № 814/1209/16, ОСОБА_1 двічі звертався до суду апеляційної інстанції з заявами від 9 жовтня 2019 року і від 23 жовтня 2019 року, в яких звертав увагу на те, що рішення суду, яке просить роз`яснити відповідач, вже виконано, а тому підстав для його роз`яснення немає. Разом із вказаними заявами позивач подав копію листа ТУ ДСА у Миколаївській області від 8 жовтня 2019 року №7/1-1560/19. 
Зазначені обставини встановлені під час нового розгляду П`ятим апеляційним адміністративним судом заяви ТУ ДСА в Миколаївській області про роз`яснення постанови по справі № 814/1209/16.
З наведеного вбачається, що 07.10.2019 року відповідачем вже виконана постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року по справі № 814/1209/16, що свідчить про відновлення порушеного права позивача на оплату праці.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
          Керуючись ст.ст.308,311, 312, 315,316,321,328,329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року  - без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

    Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

                        Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

                 Суддя:                                                                                К.В.Кравченко