ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 389/1645/19(2-а/389/59/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу інспектора поліції роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Дробова Вадима Юрійовича на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2019 року у справі №389/1645/19(2-а/389/59/19) за позовом   ОСОБА_1  до  інспектора поліції роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Дробова Вадима Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови  в справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора поліції роти № 2 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Дробова Вадима Юрійовича, в якому просив скасувати скасувати постанову ЕАВ № 1173758 від 24.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього; руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕАВ № №1173758 від 24.06.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції,  інспектор поліції роти № 2 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Дробов В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії  ЕАВ № 1173758 від 24.05.2019 року інспектором поліції роти № 2 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області Дробовим В. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 24.05.2019 року о 21 год. 02 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Шмидта, 37/3, в смт. Знам`янка Друга  керував транспортним засобом з несправною лівою фарою в темну пору доби, а також не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 ПДР України та дорожньої розмітки 1.12, яким передбачено заборону проїзду без зупинки, чим порушив п.п.8.4. “б”, 31.4.3 “в” Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку щодо недоведеності правомірності постанови по справі про адміністративне правопорушення серії  ЕАВ № 1173758 від 24.05.2019 року, доказами не підтверджено обставини порушення позивачем п.п. 8.4. “б”, п.п. 31.4.3 “в” Правил дорожнього руху.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Нормами частини 1  статті 121 КУпАП встановлено керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.п. 8.4 “б” ПДР України дорожні знаки поділяються на групи,  в том числі, знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Згідно з п. 31.4.3 “в” ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, зовнішні світлові прилади не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до статі 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію».
При цьому норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.
Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Колегія суддів зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
При цьому судом першої інстанції проаналізовано доданий до відзиву на позовну заяву відеозапис з нагрудної камери та відеорегистратора, проте суд апеляційної інстанції наданий доказ розцінює критично, з огляду на те, що про наявність такого доказу не зазначено у оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення. Отже, доказів, отриманих у відповідності до ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, відповідачем не надано.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення  п.п. 8.4. “б”, п.п. 31.4.3 “в” Правил дорожнього руху, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові  ЕАВ № 1173758 від 24.05.2019 року.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. ст. 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  інспектора поліції роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Дробова Вадима Юрійовича - залишити без задоволення.
Рішення  Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2019 року у справі №389/1645/19(2-а/389/59/19) — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко