УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №275/1423/19 Головуючий у 1-й інст. Лівочка  Л. І. 
Категорія 26 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б. 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в м. в м.Житомирі цивільну справу №275/1423/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення  Брусилівського районного суду Житомирської області від 6 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Лівочки Л.І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 23 жовтня 2014 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладена генеральна угода, відповідно до якої банк надав відповідачеві кредит в розмірі 8444 грн. 32 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, станом на 24 листопада 2019 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 14170 грн. 47 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 4740 грн. 34 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3761 грн. 84 коп., 5668 грн. 29 коп. пені за прострочення зобов`язання.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 14170 грн. 47 коп.
Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 6 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ « ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4740 грн. 34 коп. та 1921 грн. судового збору.
       В апеляційній скарзі АТ «КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків та пені й ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги.
       Зокрема, зазначає, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що відповідач підписав генеральну угоду, яка передбачає нарахування відсотків у розмірі 1,5 % в місяць, а також пені. 
Вказує, що відповідач не оспорював дану угоду та не надав заперечень щодо розміру позовних вимог, відтак суд безпідставно послався на постанову Великої палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга   підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 жовтня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено генеральну угоду, за умовами якого банк надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 8444 грн. 32 коп., шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, строком по 31 жовтня 2016 року.
Умовами даної угоди передбачено, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Звертаючись до суду з даним позовом, банк посилався на ту обставину, що відповідач належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом 24 листопада 2019 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 14170 грн. 47 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 4740 грн. 34 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3761 грн. 84 коп., 5668 грн. 29 коп. пені за прострочення зобов`язання.
       Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні кредитного договору сторони не погодили базову відсоткову ставку.
Разом з тим, поза увагою суду залишилась та обставина, що у підписаній відповідачем генеральній угоді відсоткова ставка визначена у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості зі сплати кредиту.
Отже, сторони дійшли згоди щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами.
Доказів того, що ОСОБА_1 сплачував кошти в рахунок погашення заборгованості за відсотками, матеріали справи не містять.
Таким чином, банк вправі ставити питання щодо стягнення даної заборгованості.
Водночас, наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що відсотки нараховувались на тіло кредиту та прострочені відсотки, що не відповідає положенням укладеної між сторонам генеральної угоди.
Враховуючи розмір заборгованості зі сплати тіла кредиту, річну відсоткову ставку та кількість днів прострочення зобов`язання, на користь позивача підлягає стягненню 2702 грн. 38 коп. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом ( 4740,34 грн. х 18% річних : 365 дн. х 1156 дн. ).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні пені в розмірі 5668 грн. 29 коп., оскільки умовами генеральної угоди не передбачено можливість нарахування неустойки у вигляді пені.
Нарахування пені передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг, проте матеріали справи не містять доказів того, що ці умови підписані відповідачем та були надані йому для ознайомлення. 
З огляду на вищезазначене, рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення,- про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ " ПриватБанк" 2702 грн. 38 коп. 
В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками слід відмовити.
Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 5668 грн. 29 коп. - залишити без змін.
Рішення в частині стягнення заборгованості за кредитом не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.
Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 6 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства « ПриватБанк» 2702 грн. 38 коп. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом.
В задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками відмовити.
Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати пені у розмірі 5668 грн. 29 коп., - залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: