ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року 
м. Київ
справа №420/4619/19
адміністративне провадження №К/9901/11532/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Яковенка М. М.,
суддів – Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №   420/4619/19
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: М. П. Коваль, С. Д. Домусчі, О. О. Кравець) від 13 березня 2020 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить: 
– визнати протиправною бездіяльність з виплати зарплатні Військовою частиною НОМЕР_1 ;
– зобов`язати стягнути з неї (виплатити) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 вересня 2018 року до 13 травня 2019 року. 
2. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з виплати заробітної плати ОСОБА_1 в період з 26 листопада 2018 року по 12 травня 2019 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 26 листопада 2018 року по 12 травня 2019 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3. Зазначене судове рішення ухвалено у відкритому судовому засіданні за участі, зокрема, представника відповідача ОСОБА_2 . Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень електронний примірник рішення суду першої інстанції від 07 жовтня 2019 року надіслано судом 08 жовтня 2019 року, зареєстровано 09 жовтня 2019 року й оприлюднено в цьому реєстрі 10 жовтня 2019 року.
4. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у цій справі відповідач отримав 17 жовтня 2019 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.
5. Зазначене рішення суду першої інстанції 10 лютого 2020 року відповідач оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає, що з метою економії бюджетних коштів, необхідних для сплати судового збору для подання апеляційної та касаційної скарг Військова частина НОМЕР_1 21 жовтня 2019 року направляла до вищестоящого органу клопотання про погодження щодо отримання дозволу на не оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 420/4610/19, однак відповідного дозволу не було надано. Крім того, апелянт посилається на перебування начальника юридичної групи Військової частини НОМЕР_1 та офіцера цієї групи у відрядженнях та відпустці, а також тривалість процедури погодження та сплати судового збору.
6. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку із визнанням неповажними причин пропуску строку на апеляційне оскарження, викладених у клопотанні про поновлення такого строку та запропоновано скаржнику в десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду: доказів сплати судового збору у розмірі 1152,60 грн., а також заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних причин такого поновлення.
7. У встановлений судом строк скаржником було подано платіжні доручення про сплату судового збору № 1217 від 25 листопада 2019 року на суму 1152,20 грн. та від 25 листопада 2019 року на суму 0,40 грн. разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку, яке обґрунтовано тим, що з метою економії бюджетних коштів, необхідних для сплати судового збору для подання апеляційної та касаційної скарг Військова частина НОМЕР_1 21 жовтня 2019 року направляла до вищестоящого органу клопотання про погодження щодо отримання дозволу на не оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 420/4610/19, однак відповідного дозволу не було надано. Крім того, скаржник посилається на перебування начальника юридичної групи Військової частини НОМЕР_1 та офіцера цієї групи у відрядженнях та відпустці, а також тривалість процедури погодження та сплати судового збору. Тобто, скаржник наводить ті ж підстави, які були вказані у поданому разом з апеляційною скаргою клопотанні про поновлення строку для апеляційного оскарження.
8. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на підставі статті 299 КАС України, оскільки підстави поновлення строку апеляційного оскарження, викладені скаржником є неповажними та не можуть свідчити наявність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.
9. 24 квітня 2020 року не погоджуюсь з ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції від 13 березня 2020 року, оскільки вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
10. Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено, поновлено Військовій частині НОМЕР_1 строк на касаційне оскарження на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у справі № 420/4619/19, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у справі № 420/4619/19, встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу в перебіг яких не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до вимог пп. 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№540-IX) та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
11. 15 травня 2020 року, 05 червня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу та доповнення до відзиву на касаційну скаргу, у яких позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
12. Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2020 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
13. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження. Крім того, доказів наявності непереборних обставин, які б перешкоджали апеляційному оскарженню судового рішення матеріали справи не містять.
IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.
15. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження, цитую норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням, а тому повторному зазначенню не потребують.
ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
17. Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 2 КАС України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.
18. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС.
19. За змістом частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
20. Разом із тим, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина 2 статті 44 КАС України).
21. Частиною першою статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
22. Частиною другою статті 295 КАС передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
23. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
24. При цьому за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
25. Відповідно до частини третьої статті 298 КАС апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
26. За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
27. Отже, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
28. Слід зазначити, що у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставою для його поновлення є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
29. При цьому, дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.
30. Отже, як видно з матеріалів справи, оскаржуване рішення проголошено 07 жовтня 2019 року за участю, зокрема, представника відповідача (скаржника). Військовою частиною НОМЕР_1 копію оскаржуваного рішення отримано 17 жовтня 2019 року,  апеляційна скарга була подана лише 10 лютого 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 295 КАС України. Такий пропуск строку є явним та очевидним.
31. З огляду на викладені вимоги закону та зважаючи на те, що апеляційна скарга на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року була подана поза межами законодавчо встановленого тридцятиденного строку її апеляційного оскарження, а вказані скаржником в клопотанні причини пропуску цього строку визнані судом апеляційної інстанції недостатніми для висновку про його пропуск з поважних причин, касаційний суд вважає, що відповідачу обґрунтовано відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року.
32. Не спростовують висновків суду апеляційної інстанції й обставини звернення відповідача до  вищестоящого органу з клопотання про погодження щодо отримання дозволу на неоскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 420/4610/19, оскільки не свідчать про наявність поважних підстав, що перешкоджали відповідачу своєчасно звернутися до суду апеляційної інстанції, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень. При цьому, як доцільно звернув увагу суд апеляційної інстанції, що чинним процесуальним законодавством не передбачено процедури погодження доцільності апеляційного оскарження.
33. Водночас, посилання скаржника на перебування офіцерів юридичної групи військової частини НОМЕР_1 у відрядженнях та відпустці є такими, що не можуть бути визнані в якості поважних причин пропуску строку звернення із апеляційною скаргою, оскільки вказані обставини не звільняють сторону у справі від визначених КАС України процесуальних обов`язків. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив та як вбачається з матеріалів адміністративної справи, що апеляційна скарга була підписана та подана командиром військової частини НОМЕР_1 .
34. Аргументи Військової частини НОМЕР_1 про тривалість процедури погодження та сплати судового збору, не свідчать про наявність поважних підстав, що перешкоджали відповідачу своєчасно звернутись до суду апеляційної інстанції. При цьому, відповідач не був позбавлений можливості звернутись до суду із відповідною заявою про звільнення від сплати судового збору або клопотання про відстрочення чи розстрочення його сплати
35. Так, в статті 8 КАС України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відповідно до якого, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
36. Стаття 44 КАС України передбачає обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.
37. З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії; при цьому, особливості організації роботи в установі, що таку апеляційну скаргу подала, жодним чином не впливає на неухильність виконання нею своїх процесуальних обов`язків з урахуванням часу, необхідного для вирішення внутрішніх організаційних питань, пов`язаних з процедурою узгодження і проведення платежів (здійсненням видатків бюджету).
38. Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ, а особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.
39. Отже, тривалість процедури погодження та сплати судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.
40. Разом з тим, у касаційній скарзі відсутні й відомості про наявність інших обставин, які б давали підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також свідчили б про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.
41. Таким чином, суд касаційної інстанції визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
42. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у справі № 420/4619/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов