ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 вересня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №575/462/20 
Номер провадження 22-ц/816/1976/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Хвостика С. Г. 
сторони:
позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 17 липня 2020 року, у складі судді В`юник Н.Г., ухвалене у м. Суми,   

                                                        в с т а н о в и в :

08 травня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20 жовтня 2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшено до 5200 грн. 
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 31 березня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 12183 грн 40 коп, з яких: 6184,04 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1769,04 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно з ст. 625 ЦК України; 3412,06 грн - заборгованість за пенею; 250,00 грн - штраф (фіксована частина); 568,26 грн - штраф (процентна складова).
Заочним рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 17 липня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 20 жовтня 2008 року в сумі 6184,04 гривень та 1066,93 грн судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в частині стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, тому клієнт зобов`язаний сплатити банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, розмір яких було встановлено за домовленістю сторін відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ці відсотки почали нараховуватися відповідачу з 01 листопада 2019 року на підставі внесених банком змін від 01 березня 2019 року до Умов на правил надання банківських послуг та згідно з п. 2.1.1.2.12.  
Вказує, що правовідносин між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем виникли на підставі договору приєднання і надана банком анкета-заява, особисто підписана відповідачем, є належним та достатнім доказом надання ним згоди на укладення кредитного договору на таких умовах. Відсутність підпису боржника на відповідних Умовах та Правилах не свідчать про не ознайомлення з ними чи неукладення договору.
Зазначає, що відповідачем особисто підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій визначено основні умови кредитування, у тому числі, базова відсоткова ставка за користування кредитом, пеня та штрафи. Дії з користування кредитними коштами свідчать про визнання заборгованості за кредитом та згоду з умовами кредитування, а розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, який відповідачем не оскаржується. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач  до апеляційного суду не надіслав.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що шляхом підписання 05 листопада 2008 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н від 20 жовтня 2008 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту (а.с. 27).
Згідно з Довідкою від 05 листопада 2012 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», визначені характеристика та значення картки, пільговий період, валюта карт розрахунку, вартість відкриття додатково картки, розмір місячних платежів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн і більше; штрафи при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 120 днів сумі 250 грн + 5 % від суми позову, приклади використання кредитних коштів та інше (а.с. 28-29).
До кредитного договору банк додав Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписані (а.с. 30-35).
За даними довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 згідно з кредитним договором б/н отримав кредитну картку № НОМЕР_1 (дата відкриття - 20.10.2008 року, термін дії - до 10/12), кредитну картку № НОМЕР_2 (дата відкриття - 11 червня 2014 року, термін дії до 02/18) (а.с. 26).
Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), 05 листопада 2008 року було встановлено кредитний ліміт у сумі 500 грн, а в подальшому збільшено до 2600 грн (а.с. 25).
Із виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 вбачається, що він користувався кредитним лімітом: знімав готівку, поповнював мобільний, розраховувався за придбання товарів, постійно здійснювалося автоматичне списання коштів на погашення заборгованості за картою (а.с. 19-24).
Згідно з розрахунком позивача станом на 31 березня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 12183 грн 40 коп, з яких: 6184,04 грн -  за простроченим тілом кредиту; 1769,04 грн -  за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно з ст. 625 ЦК України; 3412,06 грн - за пенею; 250,00 грн - штраф (фіксована частина); 568,26 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 10-18).
Відмовляючи позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, пенею та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі та не узгоджено у письмовій формі (не зазначено в анкеті-заяві та Довідці про умови кредитування) порядку збільшення тіла кредиту та відповідальності за порушення грошового зобов`язання у порядку ст. 625 ЦК України та у вигляді нарахування неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, а надані банком витяги з Умов та правил надання банківських послуг не підписані відповідачем, тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору. 
Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду  повністю погодитись не може, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.  
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.  
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається з матеріалів справи 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 27).
Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Я ознайомився  і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами банку, які були надані мані для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження.
Я погоджуюся з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між мною та банком договір про надання банківських послуг. Банк має право у будь який момент збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт. 
Також в анкеті-заяві зазначено, що валютою кредиту є гривня, сума кредитного ліміту - 500 грн, визначена базова процентна ставка - 30 % із розрахунку 360 днів у році, порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (може здійснюватися як шляхом внесення клієнтом коштів на карту, так і списанням банком коштів з дебетної карти), встановлено, що термін дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. 
Умови надання кредитного ліміту обумовлені сторонами у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка також підписана позичальником 05 листопада 2008 року та її копія, надана суду, належним чином завірена банком (а.с. 29).
Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотків, нарахованих на прострочений кредит, згідно з ст. 625 ЦК України, пені та штрафів, визначених відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду».
Умовами обслуговування, які визначені у п. 3.1, п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає картки, їх вид і строк дії визначений у Заяві та в Пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі заяви «Відмітки банка». 
Після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, банк проводить перевірку пред`явлених документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. 
Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг, викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обов`язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, пам`ятки, Довідки про умови кредитування.
Надана банком до позову Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» містить дані про затвердження банком визначених в ньому показників базової процентної ставки в місяць, обов`язкового щомісячного платежу, пені, штрафів, тощо. 
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доведено факт надання відповідачеві кредитних коштів у вказаному банком обсязі, невиконання ним зобов`язання з повернення кредитних коштів та наявність заборгованості за простроченим тілом кредиту.  
Умовами кредитування, які визначені у Довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», передбачено, крім пені за несвоєчасне погашення заборгованості, нарахування штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором, більше чим на 120 днів, у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову. 
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).  Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). 
АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті платежів на погашення кредиту. В той же час, за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. 
У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді  штрафів в розмірі 818 грн 26 коп, що складається з фіксованої частини - 250 грн та процентної складової - 568 грн 26 коп, а вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав.

Стосовно вимог позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України, колегія суддів зазначає, що позивач не довів обґрунтованість цих вимог пред`явленого позову.
Позовні вимоги в цій частині мотивовані банком посиланням на п 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, положеннями якого встановлено домовленість сторін про розмір процентів, які нараховуються на прострочену суму заборгованості для різних видів кредитних карт у порядку ст. 625 ЦК України, однак надані Умови такого пункту не містять, у підписаній відповідачем Довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 05 листопада 2008 року також відсутнє погодження сторонами стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України у визначеному банком розмірі, за таких обставин, підстави для покладення на відповідача такої відповідальності відсутні. 
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 штрафів за порушення строків платежів, з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог та зміні в частині розподілу судових витрат.   
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні апеляційної скарги на 13,6% (818,26 грн (сума задоволених апеляційних вимог) х 100% : 5999,36 грн (сума заявлених апеляційних вимог)) з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 428 грн 81 коп (3153 грн х 13,6% : 100%) судового збору за апеляційний перегляд справи та при частковому задоволенні позову на 57,5% (7002,3 грн (сума задоволених вимог) х 100% : 12183,40 грн (ціна позову)), із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 1208,65 грн (2102 грн х 57,5% : 100%) фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позову.  
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись  ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст.  381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                          п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 17 липня 2020 року скасувати в частині відмови у стягненні штрафів та прийняти постанову.
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 в частині стягнення штрафів за кредитним договором б/н від 20 жовтня 2008 року задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 818 (вісімсот вісімнадцять) гривень 26 копійок штрафів за кредитним договором б/н від 20 жовтня 2008 року. 
В іншій оскаржуваній частині заочне рішення суду залишити без змін.
Заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 17 липня 2020 року змінити в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 1208 (одну тисячу двісті вісім) гривень 65 копійок компенсації судового збору за подання позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 428 (чотириста двадцять вісім) грн 81 копійку компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                   О.Ю. Кононенко

Судді :                                                                                               В.І. Криворотенко

                                                                                                             С.Г. Хвостик