Ухвала
01 липня 2020 року
м. Київ
справа № 285/3561/17
провадження № 61-37429сво18
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого (судді-доповідача) - Синельникова Є. В.,
суддів: Висоцької В. С., Гулька Б. І., Крата В. І, Луспеника Д. Д., 
Сімоненко В. М., Червинської М. Є.,
розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1  до приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Качан Вікторії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, у складі судді Заполовської Т. Г., від 15 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області, у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Павицької Т. М., Трояновської Г. С., від 26 квітня 2018 року,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Качан В. О., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, у зв`язку з чим він звернувся до нотаріуса із заявою про її прийняття, оскільки мав право на обов`язкову частку у спадщині. Проте приватний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на момент відкриття спадщини він не досяг загального пенсійного віку. Спадкоємцем за заповітом після смерті батька є ОСОБА_2 . На думку позивача, нотаріус неправильно тлумачив положення статті 1241 ЦК України, а тому незаконно обмежив його право на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька, оскільки на момент відкриття спадщини він був пенсіонером на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за віком на пільгових умовах.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати незаконною та скасувати постанову приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Качан В. О. від 16 серпня 
2016 року № 594/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язати відповідача видати йому свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 лютого 2018 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскаржена постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є законною, оскільки на момент відкриття спадщини після смерті батька позивач не досяг загального пенсійного віку, отже не був непрацездатним та не мав права на обов`язкову частку у спадщині. Суд зазначив, що положення 
статті 1241 ЦК України спрямовані саме на захист певних категорій спадкоємців, які мають найбільш близькі родинні стосунки з померлим та непрацездатність, пов`язану з досягненням загального пенсійного віку.
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 
2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 лютого 2018 року залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що законодавець захищає осіб, які працювали в особливо складних умовах і гарантує їм право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, але ця обставина не підтверджує право особи на обов`язкову частку у спадщині. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що факт отримання позивачем пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не свідчить про те, що він досяг пенсійного віку, тобто про його непрацездатність в розумінні статті 1241 ЦК України як особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині.
У касаційній скарзі представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що для осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, пенсійний вік зменшений. В якості прикладу визначення поняття «пенсіонер за віком» заявник наводить постанову Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-25а14, в якій зроблено висновок про те, що особи, яким призначено пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є пенсіонерами за віком. Наголошує на тому, що він, будучи пенсіонером за віком (на пільгових умовах) та отримуючи пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно зі статтею 1241 ЦК України є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, отже має право на обов`язкову частку у спадщині.
Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі. 
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегію у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
11 червня 2020 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.
Передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду посилалась на те, що у справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, виходили із того, що оскаржена постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є законною, оскільки на момент відкриття спадщини після смерті батька позивач не досяг загального пенсійного віку, отже не був непрацездатним та не має права на обов`язкову частку у спадщині. Факт отримання позивачем пенсії на пільгових умовах не свідчить про те, що він досяг пенсійного віку, тобто про його непрацездатність у розумінні            статті 1241 ЦК України як особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині.
У постановах від 16 січня 2019 року у справі № 208/9389/15-ц (провадження № 61-32940св18), від 26 вересня 2019 року у справі 
№ 303/674/17 (провадження № 61-29481св18), від 23 жовтня 2019 року 
у справі № 285/2298/16-ц (провадження № 61-28747св18) Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої та Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у осіб, які не досягли встановленого чинним законодавством пенсійного віку, але які мають право на отримання пенсії на пільгових умовах, право на обов`язкову частку у спадщині не виникає. Подібний висновок був висловлений Верховним Судом України в ухвалі від 13 квітня 2011 року (справа № 6-21635св08). 
У той же час Верховний Суд у складі колегії суддів Першої та Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 756/3369/17 (провадження № 61-34505св18) та від 11 грудня 
2019 року у справі № 450/2064/17 (провадження № 61-44617св18) виходив із того, що на момент смерті спадкодавця позивач досяг пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, отже був пенсіонером відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому в силу положень статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» вважався непрацездатним і мав право на обов`язкову частку у спадщині, передбачену статтею 1241 ЦК України.
Передаючи справу на розгляду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного дійшов висновку про наявність різного підходу при застосуванні судом касаційної інстанції у справах, що пов`язані із реалізацією спадкових прав, положень статті 1241 ЦК України (право особи на обов`язкову частку у спадщині).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України  підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали касаційної скарги та мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 червня 2020 року, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов наступного висновку.
У частині другій статті 403 ЦПК України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що у цій справі відсутня процесуальна можливість вирішення питання єдності застосування положень статті 1241 ЦК України (право особи на обов`язкову частку у спадщині), а тому справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
Керуючись статтями 403, 404, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Повернути справу за позовом  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Качан Вікторії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников 
 
Судді:                                                                                                      В. С. Висоцька 
 
                                                                                                                  В. І. Крат
 
                                                                                                                  Б. І. Гулько 
 
                                                                                                                  Д. Д. Луспеник 
 
                                                                                                                 В. М. Сімоненко
 
                                                                                                                 М. Є. Червинська