ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 вересня 2020 року           справа №200/7362/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів:  Міронової Г.М., Ястребової Л.В.,
секретар судового засідання – Мирошниченко О.Л.,
за участю: представника позивача – Мастепанова О.В., діючого згідно ордеру серія АН № 1017655, 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  на ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду від 7 серпня 2020 року  у справі  № 200/7362/20-а (головуючий І інстанції Куденков К.О., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області)   за позовом   Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1   до   Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області   про  визнання протиправним і скасування рішення, - 

                                                    В С Т А Н О В И В:

Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати п. 10 рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 252 від 21.07.2020 року «Про переоформлення дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та продовження терміну дії дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя суб`єктами господарської діяльності»;
- визнати протиправними і скасувати пункти 14 і 15 рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 252 від 21.07.2020 року «Про переоформлення дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та продовження терміну дії дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя суб`єктами господарської діяльності» в частині здійснення в них посилань на додаток 13 до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 252 від 21.02.2020 року (а.с. 1-7).
Також, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії пункту 10 рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 252 від 21.07.2020 року «Про переоформлення дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та продовження терміну дії дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя суб`єктами господарської діяльності» та пункту 14 цього рішення в частині зобов`язання Головного управління містобудування і архітектури міської ради підготувати листи-повідомлення з вимогою демонтувати встановлені рекламні конструкції у 10-денний термін з дня отримання листа-повідомлення згідно з переліком (додаток 13);
- заборони Виконавчому комітету Маріупольської міської ради, а також його відділам, департаментам, управлінням, у тому числі, але не обмежуючись - Головному управлінню містобудування і архітектури міської ради та/або будь-яким третім особам, які будить залучені Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради та/або його відділам, департаментам, управлінням, у тому числі, але не обмежуючись - Головним управлінням містобудування і архітектури міської ради, вчиняти будь-які дії направлені на проведення демонтажу спеціальних засобів зовнішньої реклами, у кількості 39 шт. з розташуванням: 1. вул. А.Куїнджі, 51 (за схемою №1018); 2. вул. А.Куїнджі, 54 (за схемою №1019); 3. вул. А.Куїнджі, 58 (за схемою №1020); 4. вул. А.Куїнджі, 65 (за схемою №1021); 5. вул. А.Куїнджі, 80 (за схемою №1022); 6. вул. А.Куїнджі, 72 (за схемою №1023); 7. пр. Металургів, 67 (за схемою №1024); 8. пр. Металургів, 69 (за схемою №1025); 9. пр. Нахимова, 103 (за схемою №1026); 10. вул. А.Куїнджі, 88 (за схемою №1124); 11. пр. Миру/пр. Будівельників (за схемою №702); 12. пр. Миру/провулок Нахімова (за схемою №720); 13. пр. Миру, 87а (за схемою №721); 14. пр. Миру/пр. Металургів (за схемою №718); 15. пр. Миру/ вул. Леваневського (за схемою №696); 16. пр. Миру, 956 (район кафе «Варна») (за схемою №695); 17. пр. Миру/ вул. Осипенка (за схемою №693); 18. пр. Миру (район зупинки «Міськлікарня №3) (за схемою №690); 19. пр. Миру (район Міськлікарні №3) (за схемою №691); 20. пр. Миру (район пологового будинку Міськлікарні №3) (за схемою №692); 21. пр. Миру, 76/9 (ресторан «Фрегат») (за схемою №719); 22. пр. Миру, 82 (за схемою №694); 23. пр. Миру, 108 (за схемою №1016); 24. пр. Миру, 104 (за схемою №1015); 25. пр. Миру, 106-108 (за схемою №982); 26. пр. Миру, 111а (за схемою №1017); 27. пр. Миру, 98 (район крамниці «Бонжур») (за схемою №700); 28. пр. Миру, 94 (район крамниці «Галант») (за схемою №698); 29. пр. Миру/бул. Богдана Хмельницького (за схемою №699); 30. пр. Миру, 100 (район крамниці «Фасон») (за схемою №701); 31. пр. Миру (район Драмтеатру, напроти будинку №46) (за схемою №714); 32. пр. Миру (район Драмтеатру, напроти ресторану «Аристократ») (за схемою №715); 33. пр. Миру (район Драмтеатру, напроти будинку №62) (за схемою №716); 34. пр. Миру, 87а (район крамниці «Ліга Нова») (за схемою №689); 35. пр. Миру, 45 (за схемою №712); 36. пр. Миру, 42 (за схемою №713); 37. пр. Миру, 90 (за схемою №697); 38. вул. Аеродромна, 4а (за схемою №978); 39. вул. Аеродромна, 12 (за схемою 977). (а.с. 103-106)
В обґрунтування зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті призведе до неможливості поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 123-126).
Позивачем на ухвалу суду подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків та невідповідність обставинам справи, просив скасувати ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення позову (а.с. 145-150).
В обґрунтування посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову  унеможливить захист та поновлення порушених прав позивача за захистом якого він звернувся. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в органах місцевого самоврядування (їх виконавчих комітетів) немає повноважень на прийняття рішень з проведення демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами (постанова Верховного суду від 20.11.2019 року у справі № 522/19532/14). Безпідставне і протиправне анулювання діючих дозволів обумовлюється встановленням відповідачем штучних перешкод у можливості виконання рішення суду прийнятого за наслідками розгляду справи Господарського суду Донецької області № 905/514/19. 
Вважає, що відповідач вийшов за межі наявних повноважень зобов`язавши Головне управління містобудування і архітектури міської ради (демонтувати встановлені позивачем рекламні конструкції у разі невиконання останнього вимог демонтувати встановлені рекламні конструкції у 10-денний термін з дня отримання листа-повідомлення.
Крім того, у разі анулювання документу дозвільного характеру розповсюджувач зовнішньої реклами втрачає право на розміщення рекламних конструкцій у місцях наведених в дозволах. Поза увагою суду залишився той факт, що постановою Верховного Суду у справі № 905/514/19 від 16.01.2020 року скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляду до суду першої інстанції. в цій поставі касаційний суд зазначив, що автоматичного анулювання дозвільних документів чинне законодавство не передбачає. Апелянт вважає помилковим висновок суду, що видані позивачу дозволи на розміщення зовнішньої реклами є анульованими з дати припинення позивачем підприємницької діяльності, оскільки зроблений без врахування ч. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». 
Апелянт вважає, що невжиття заходу забезпечення позову призведе до завдання позивачу суттєвих збитків. Крім того, позивачу від неправомірних дій з боку посадових органів місцевої влади вже спричинено збитки, обумовлені незаконним демонтажем 13 засобів зовнішньої реклами, які належать позивачу (справа № 905/990/20).
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги та встановив наступне.
Згідно ч. 2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 151 КАС України).
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).
Згідно позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.12.2019 у справі № 826/16888/18 при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів,  наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому,  пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заходи забезпечення цього позову фактично, зумовлює вирішення спору по суті, що не відповідає завданням інституту забезпечення позову.
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.06.2017 року у справі № 905/144/17, залишеним без змін рішенням Господарського суду Донецької області від 27.03.2017 року, зобов`язано ФОП ОСОБА_1 здійснити демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами у кількості 10 одиниць, розташованих у місті Маріуполі за адресами: 1. Перехрестя пр. Будівельників та вул. 50 років СРСР - № за схемою 980; 2. пр. Леніна, 108- № за схемою 982; 3. пр. Леніна, 104 - № за схемою 1015; 4. пр. Леніна 108 - № за схемою 1016; 5. вул. Артема, 51 - № за схемою 1018; 6. вул. Артема, 54 - № за схемою 1019; 7. вул. Артема, 58 - № за схемою 1020; 8. вул. Артема, 80 - № за схемою 1022; 9. пр. Металургів, 67 - № за схемою 1024; 10.пр. Нахімова (район зупинки «Міськлікарня №3») - № за схемою 1027, після набрання цим рішенням законної сили протягом 40 календарних днів.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі № 263/12570/18, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, в задоволенні позову  ФОП   ОСОБА_1 до Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Приватне підприємство «ВЕСТ КЛАЙФ» про визнання протиправним та скасування припису № 23 від 18 серпня 2018 року про усунення порушень порядку розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами - відмовлено.
В постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі № 263/12570/18 суд дійшов висновку, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з підстав, зокрема, наявності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Також, в вищенаведеній постанові апеляційний суд зазначив, що  запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 зроблено 01.09.2017, номер запису 22740060007011393. Отже, з цієї дати втратили чинність (вважаються анульованими, не дійсними) видані Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозволи на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами розміром 3м. х 6м. терміном на п`ять років, зокрема: АДРЕСА_1 , номер за схемою 977, з 18.02.2014 до 18.02.2019; вул. Аеродромна, 4а, номер за схемою 978, з 18.02.2014 до 18.02.2019; перехрестя пр. Будівельників та вул. Матросова, номер за схемою 979, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Будівельників (напроти будинку № 143), номер за схемою 985, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Будівельників (напроти будинку № 145), номер за схемою 986, з 18.02.2014 до 18.02.2019; вул. Артема, 72, номер за схемою 1023, з 18.02.2014 до 18.02.2019; вул. Артема, 88, номер за схемою 1124, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Металургів, 59, номер за схемою 1025, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Нахімова, 103, номер за схемою 1026, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Нахімова (напроти будинку № 194 магазин «Зброя та захист»), номер за схемою 1028, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Нахімова (напроти будинку № 178), номер за схемою 1029, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Нахімова, 99, номер за схемою 1030, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Будівельників, 147а, номер за схемою 981, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 138, номер за схемою 983, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 138 (школа міліції), номер за схемою 984, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 147/234, номер за схемою 987, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 154, номер за схемою 988, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 158, номер за схемою 989, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 161, номер за схемою 990, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 163, номер за схемою 991, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 162, номер за схемою 992, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 177, номер за схемою 993, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Будівельників, 175, номер за схемою 994, з 19.02.2014 до 19.02.2019; пр. Леніна, 111а, номер за схемою 1017, з 19.02.2014 до 19.02.2019; бул. Артема, 65, номер за схемою 1021, з 19.02.2014 по 19.02.2019; перехрестя пр. Будівельників та вул. 50 років СРСР, номер за схемою 980, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Леніна, 108, номер за схемою 982, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Леніна, 104, номер за схемою 1015, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Леніна, 108, номер за схемою 1016, з 18.02.2014 до 18.02.2019; вул. Артема, 51, номер за схемою 1018, з 18.02.2014 до 18.02.2019; вул. Артема, 54, номер за схемою 1019, з 18.02.2014 до 18.02.2019; вул. Артема, 58, номер за схемою 1020, з 18.02.2014 до 18.02.2019; вул. Артема, 80, номер за схемою 1022, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Металургів, 67, номер за схемою 1024, з 18.02.2014 до 18.02.2019; пр. Нахімова (район зупинки «Міськлікарня № 3»), номер за схемою 1027, з 18.02.2014 до 18.02.2019.
Таким чином, щодо дозволів на окремі спеціальні конструкції зовнішньої реклами, зокрема, номер за схемою 1023, 1025, 1026, 1124, 1016, 1015, 1017, 1018, 1019, 1020, 1021, 1022, 1024, 982, 978, 977, Першим апеляційним адміністративним судом наведені висновки, за якими ці дозволи втратили чинність (вважаються анульованими, недійсними).
В позовній заяві позивач зазначає, що протягом 2013-2014 років відповідачем були продовжені терміни дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, зокрема щодо зазначених у заяві про забезпечення позову 39 спеціальних засобів зовнішньої реклами.
Згідно висновків суду у справі 263/12570/18 01.09.2017 року втратили чинність (вважаються анульованими, недійсними) видані до вказаної дати ФОП ОСОБА_1 дозволи на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами у зв`язку з наявністю запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 , зроблено 01.09.2017 року, номер запису 22740060007011393.
Відповідно до ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.07.2020 року у справі № 263/12570/18 відкрито провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року  та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2020 року  у справі № 263/12570/18, але рішення про зупинення дії рішення суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку (ст. 375 КАС України) не приймалося.
Отже, у правовідносинах щодо чинності виданих позивачу дозволів на розміщення зовнішньої реклами є судове рішення, яке набрало законної сили.
Щодо доводу апелянта про скасування постановою Верховного Суду від 16.01.2020 року рішення Господарського суду Донецької області від 10.06.2019 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 року з передачею справи на новий розгляд, із наступним прийняттям рішення Господарським судом Донецької області від 22.04.2020 року про задоволення позовних вимог позивача щодо визнання укладеним договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів в редакції, запропонованій позивачем, то на час прийняття оскарженої ухвали про відмову у задоволені клопотання про забезпечення позову у справі № 200/7362/20-а, рішення господарського суду не набрало законної сили в зв`язку з апеляційним оскарженням, тому встановлені обставини не можуть розцінюватися судом, згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України, як обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили і які не підлягають доказуванню.
Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист реальних прав і законних інтересів позивача до ухвалення рішення у справі. Такі права можуть мати статус оспорюваних у межах відповідної адміністративної справи, а у випадку подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви - в межах публічно-правового спору, що має бути переданий на розгляд адміністративного суду. Але захист прав та інтересів особи в новій адміністративній справі, щодо яких в іншій адміністративній справі вже була надана оцінка судом не на користь такої особи, не відповідає меті застосування заходів забезпечення позову.
Як вірно встановив суд першої інстанції, у спірних правовідносинах, правова оцінка щодо прав позивача на дозволи, що видані до 01.09.2017 року, вже була надана судом апеляційної інстанції в іншій справі, а тому вжиття заходів забезпечення позову щодо дозволів, що видані до 01.09.2017 року, у цій справі, фактично, матиме наслідком спростуванням вказаних правових висновків суду апеляційної інстанції відносно певних правовідносин, що суперечить принципу юридичної визначеності. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що задоволення заяви про забезпечення позову матиме наслідком не так саме захист реальних прав і законних інтересів позивача до ухвалення рішення у справі, як підтвердження спростованих у справі № 263/12570/18 прав позивача на дозволи, що видані до 01.09.2017 року.
Отже,  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду. 
Керуючись ст. ст. 150, 151, 241, 250, 310, 315, 316, 321, 325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 7 серпня 2020 року  у справі  № 200/7362/20-а за позовом   Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1   до   Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області   про  визнання протиправним і скасування рішення - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 23 вересня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                                              І.В. Геращенко

Судді                                                                                                 Г.М. Міронова

                                                                                                                    Л.В. Ястребова