ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року 
м. Київ
справа №807/1274/15
адміністративне провадження №К/9901/33807/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В., 
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.
розглянув попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2018 у складі колегії суддів: Онишкевича Т. В., Іщук Л. П., Обрізка І. М. у справі № 807/1274/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування наказу, - 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.           ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила:
-          визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби - начальника Управління Державної виконавчої служби відповідно до наказу Мінюсту від 27.05.2015 № 1729/к;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27.05.2015 № 1729/к «Про проведення конкурсу на заміщення посад заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції».
2. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.11.2017 позовні вимоги задоволено частково, а саме: 
- визнано протиправними дії Мінюсту щодо оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби;
- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27.05.2015 № 1729/к «Про проведення конкурсу на заміщення посад заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції» у частині оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
2.1. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2018 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог та прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1.  ОСОБА_1 працювала начальником управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області з 18.11.2011.
3.2. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» було ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу й покладено на Міністерство юстиції України завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності.
3.3. З метою реалізації вищезазначених положень постанови Кабінету Міністрів України, відповідачем було видано наказ від 30.01.2015 № 115/5 «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України», яким головні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі перейменовані на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі; затверджено типову структуру територіальних управлінь та зміни до деяких нормативно-правових актів (зокрема, до Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 за № 1707/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за № 759/19497, у т.ч. щодо завдань, функцій і повноважень).
3.4. Наказом Міністерства юстиції України від 02.02.2015 за № 139/5 затверджено перелік головних територіальних управлінь юстиції, до якого увійшло Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області.
3.5. Крім того, 06.02.2015 Міністром юстиції затверджено структуру та штатну чисельність Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на 2015 рік, у якій передбачено посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби.
3.6. Наказом Міністерства юстиції України  від 27.05.2015 № 1729/к «Про проведення конкурсу на заміщення посад заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції» було оголошено конкурс на заміщення вакантних посад, серед яких і на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що також зроблено публікацію на офіційному сайті Міністерства юстиції України та у газеті «Новини Закарпаття».
3.7. Судом першої інстанції було встановлено, що позивачка зверталась до Міністерства юстиції України із письмовими заявами, зокрема, від 18.02.2015, 02.04.2015 та 18.05.2015, якими надала згоду на переведення в порядку визначеному частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України. Разом з тим, судами також було встановлено, що ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на участь у вищевказаному конкурсі.
3.8. Уважаючи протиправними дії відповідача щодо оголошення конкурсу на зайняття посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області позивачка звернувся до суду із даним позовом.
4. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем необгрунтовано відмовлено позивачці у переведенні на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Судом зазначено про те, що посада, яку попередньо обіймала ОСОБА_1 є аналогічною тій, на яку остання мала намір перевестись, а тому твердження відповідача про необхідність проходження позивачкою конкурсу є необгрунтованим. Зазначене в сукупності слугувало підставою для висновку про протиправність дій Міністерства юстиції України  щодо оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби та наказу від 27.05.2015              № 1729/к у частині оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.
4.1. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог судом апеляційної інстанції зазначено про те, що органи державної виконавчої служби та органи юстиції виступали різними державними органами, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про можливість переведення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області без конкурсного відбору.  Крім того, судом апеляційної інстанції також зазначено про відсутність фактичного порушення прав позивачки оскаржуваним наказом.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Позивачкою подано касаційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
5.1. Доводи касаційної скарги, грунтуються на тому, що судом апеляційної інстанції необгрунтовано встановлено відсутність підстав для переведення позивачки до новоствореної структури на підставі частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України. На переконання скаржниці, ліквідований орган державної виконавчої служби, у якому вона працювала, та новостворений є стуктурним підрозділом територіального органу юстиції, а тому відсутні підстави стверджувати про неможливість її переведення без проведення конкурсу. В якості обгрунтування заявленого твердження позивачкою надеведено аналіз кваліфікаційних вимог до обох посад та фукнціональних обов`язків.
6. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу зі змісту якого вбачається незгода з доводами позивача щодо помилковості помилковості висновків суду апеляційної інстанції. Міністерство юстиції України просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін. 
                                                                      МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Відповідно до частини другої статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8. Спірні правовідносини виникли у зв`язку зі зміною в організації діяльності органів державної влади, зокрема тих, які забезпечують виконання судових рішень.
9. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» було ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу й покладено на Міністерство юстиції України завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності.
10. На виконання положень зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, Міністерством юстиції України було видано наказ від 30.01.2015 № 115/5 «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України», яким головні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі перейменовані на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі; затверджено типову структуру територіальних управлінь та зміни до деяких нормативно-правових актів.
11. Зокрема, зміни стосовно завдань, функцій та повноважень було внесено до Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 № 759/19497.
12. Крім того, наказом Міністерства юстиції України від 02.02.2015 № 139/5 затверджено перелік головних територіальних управлінь юстиції, до якого увійшло Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області.
13. У подальшому, Міністром юстиції затверджено структуру та штатну чисельність Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на 2015 рік, у якій передбачено посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби.
14. Наказом Міністерства юстиції України від 27.05.2015 № 1729/к «Про проведення конкурсу на заміщення посад заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції» було оголошено конкурс на заміщення вакантних посад, серед яких і на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що також зроблено публікацію на офіційному сайті Міністерства юстиції України та у газеті «Новини Закарпаття».
15. Верховний Суд зазначає, що порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби регламентовано Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №  3723-XII (далі - Закон № 3723- XII, чинним на момент виникнення спірних правовідносин).
16. Відповідно до приписів частини першої статті 15 Закон № 3723- XII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.
17. Варто також наголосити, що відповідно до частини другої статті 15 Закону № 3723-XII порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
18. Разом з тим, положеннями частини першої статті 27 Закону № 3723-XII передбачено, що просування по службі державного службовця здійснюється шляхом зайняття більш високої посади на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України та Кабінетом Міністрів України, або шляхом присвоєння державному службовцю більш високого рангу.
19. Згідно з частиною другою статті 27 Закону № 3723-XII державний службовець має право брати участь у конкурсі на заміщення вакантної посади. Переважне право на просування по службі мають державні службовці, які досягли найкращих результатів у роботі, виявляють ініціативність, постійно підвищують свій професійний рівень та зараховані до кадрового резерву.
20. Пунктом 5 Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 № 169 (далі - Порядок № 169), встановлено, що переведення на рівнозначну або нижчу посаду в одному державному органі, а також просування по службі державних службовців, які зараховані до кадрового резерву чи успішно пройшли стажування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, може здійснюватися без конкурсного відбору.
21. Тобто, положеннями чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства передбачено можливість переведення на рівнозначну або нижчу посаду в одному державному органі, а також просування по службі державних службовців, які зараховані до кадрового резерву чи успішно пройшли стажування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, без конкурсного відбору є правом, а не обов`язком керівника державного органу.
22. Проте, надаючи оцінку доводам скаржника про те, що ліквідований та новостворений органи державної виконавчої служби є тотожними колегія суддів зазначає наступне.
23. Як зазначено вище, Порядком № 169 визначено можливість переведення на рівнозначну або нижчу посаду в одному державному органі.
24. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 229 (далі - Положення № 229, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Державна виконавча служба України (ДВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції і який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень) відповідно до законів.
25. Підпунктом 2 пункту 5 Положення № 229 визначено, що ДВС з метою організації своєї діяльності здійснює добір кадрів в апарат ДВС та на керівні посади в структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень ДВС, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників апарату ДВС і бере участь в організації такої роботи у структурних підрозділах територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень ДВС.
26. Пунктом 7 Положення № 229 встановлено, що ДВС здійснює повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень ДВС.
27. Водночас, приписами пункту 10 Положення № 229 закріплено, що ДВС очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій.
28. Разом з тим, пунктом 10 Положення № 229 визначено, що Голова ДВС, зокрема:
- здійснює керівництво структурними підрозділами територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень ДВС, щодо забезпечення примусового виконання рішень та методичне забезпечення їх діяльності,
- вносить Міністру юстиції подання щодо призначення на посаду та звільнення з посади керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень ДВС,
- призначає на посаду за поданням керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень ДВС:
заступників керівників відповідних структурних підрозділів;
керівників структурних підрозділів примусового виконання рішень головних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі;
керівників структурних підрозділів районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень ДВС;
- звільняє з посади за поданням керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень ДВС, або керівників відповідних управлінь юстиції:
заступників керівників відповідних структурних підрозділів, керівників структурних підрозділів примусового виконання рішень головних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі;
керівників структурних підрозділів районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень ДВС;
- присвоює ранги:
державним службовцям ДВС;
заступникам керівників структурних підрозділів головних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, що забезпечують здійснення повноважень ДВС;
керівникам структурних підрозділів примусового виконання рішень головних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі;
керівникам структурних підрозділів районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують здійснення повноважень ДВС;
- дає у межах повноважень, передбачених законом, доручення, обов`язкові для виконання державними службовцями і працівниками апарату ДВС та структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень ДВС.
29. Положеннями пункту 13 вищезазначеного акта Уряду також встановлено, що граничну чисельність державних службовців та працівників ДВС затверджує Кабінет Міністрів України.
Структуру апарату ДВС затверджує її Голова за погодженням з Міністром юстиції.
Штатний розпис, кошторис апарату ДВС затверджує її Голова за погодженням з Мінфіном.
ДВС є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства, інші рахунки для зарахування стягнутих із боржників коштів, у тому числі валютні.
30. Разом із тим, пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення № 228), у редакції на час створення ДВС було встановлено, що Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику, зокрема, у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).
31. Зі змісту пунктів 11 та 12 Положення № 228 вбачається, що Мін`юст очолює Міністр, який спрямовує та координує діяльність Укрдержархіву, ДВС, ДПтС, Укрдержреєстру, ДСЗПД (далі - служби), в тому числі:
забезпечує формування державної політики у відповідній сфері та контролює її реалізацію службами;
погоджує та подає на розгляд Кабінету Міністрів України розроблені службами проекти законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України;
визначає пріоритети роботи служб і шляхи виконання покладених на них завдань, затверджує плани їх роботи;
вносить Прем`єр-міністрові України пропозиції стосовно кандидатур на посади керівників служб і за пропозицією керівників служб - кандидатури на посади їх заступників;
погоджує структуру апаратів служб;
видає обов`язкові до виконання службами накази та доручення з питань спрямування і координації їх діяльності;
погоджує призначення на посаду і звільнення з посади керівників та заступників керівників територіальних органів служб;
погоджує призначення на посаду і звільнення з посади керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів апаратів служб;
погоджує пропозиції керівників служб щодо утворення, реорганізації та ліквідації їх територіальних органів, вносить на розгляд Кабінету Міністрів України відповідні подання;
порушує перед Кабінетом Міністрів України питання щодо скасування актів служб повністю чи в окремій частині;
доручає керівникам служб скасувати акти їх територіальних органів повністю чи в окремій частині, а в разі відмови скасовує такі акти повністю чи в  окремій частині;
порушує перед Кабінетом Міністрів України питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників служб та їх заступників;
ініціює питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів апаратів служб, територіальних органів служб та їх заступників, а також керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління;
ініціює питання щодо проведення службового розслідування стосовно керівників служб, їх заступників, інших державних службовців і працівників апаратів служб та їх територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління;
приймає рішення щодо проведення перевірки діяльності служб та їх територіальних органів;
заслуховує звіти про виконання покладених на служби завдань і планів їх роботи;
визначає структурний підрозділ апарату Мін`юсту, що відповідає за взаємодію із службами;
визначає посадових осіб Мін`юсту, які включаються до складу колегій служб;
установлює порядок обміну інформацією між Мін`юстом та центральними органами виконавчої влади, службами, періодичність її подання;
вирішує інші питання, пов`язані із спрямуванням і координацією діяльності служб.
32. При цьому пунктом 1 постановии Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» було вирішено ліквідувати, зокрема, Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).
33. Пунктом 2 вказаної постанови було установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.
34. Ураховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що у контексті спірних правовідносин ДВС та Мінюст виступали різними державними органами.
35. Відтак, правильним є встановлення апеляційним судом помилковість тверджень суду першої інстанції про можливість переведення ОСОБА_1 з посади начальником управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області без конкурсного відбору.
36. Доцільним, на переконання Верховного Суду, є також посилання суду апеляційної інстанції на те, що існування оскаржуваного наказу не перешкоджає праву позивачки на доступ до державної служби, оскільки остання не реалізувала своє право на проходження конкурсу на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.
37. Ураховуючи вищевикладене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
39. Відповідно до положень статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
40. Частиною першою статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
41. З огляду на наведене, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

42. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
43. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі № 807/1274/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про скасування наказу - залишити без змін.
44. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                І.В. Дашутін

Судді                                                                                                              О.О.Шишов

                                                                                                    М. М. Яковенко