ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 червня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/1174/18 
Номер провадження 22-ц/816/1430/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Хвостика С. Г. 
з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І., 
учасники:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
треті особи: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нагорна Наталія Василівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариство з обмеженою відповідальністю торгова фірма «Магазин «Славутич», 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2020 року про відмову у забезпеченні позову, у складі судді Сидоренко А.П., постановлену у  м. Суми,

                                                в с т а н о в и в :

06 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у статутному капіталі ТОВ ТФ «Магазин «Славутич».
З метою забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, ОСОБА_1 у заяві від 21 травня 2020 року просив забезпечити позов шляхом накладання арешту на корпоративні права – частку ОСОБА_9 у статутному капіталі ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» (м. Суми, вул. Харківська, код ЄДРПОУ: 14008264) у розмірі 74,24 % , що становить 121460 грн  до набрання чинності рішенням суду у цій справі.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції не врахував спробу відповідачів зареєструвати зміни до установчих документів ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» на підставі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за законом, за якими частка спадкодавця ОСОБА_9 у статутному капіталі товариства збільшена за рахунок його частки у статутному капіталі. Вважає, що існує загроза заподіяння шкоди його правам та інтересам у випадку реєстрації змін до статутних документів товариства. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Гриценко Б.М. вважає ухвалу законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу  V  ЦПК України.   
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Матішенця В.В., який підтримав доводи скарги, заперечення відповідача ОСОБА_2 проти скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову мотивована тим, що заявлений спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права – частку ОСОБА_9 у статутному капіталі товариства не відповідає предмету позову, оскільки не доведено, що незастосування такого заходу призведе до неможливості виконання рішення суду за результатами розгляду позовних вимог про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом.
Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Як роз`яснено у пункті 4  постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від              22 грудня  2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Як убачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 належить частка у статутному фонді ТОВ ТФ «Магазин «Славутич».
Спадкодавець за оскаржуваними свідоцтвами про право на спадщину за законом від 20 вересня 2017 року ОСОБА_9 також була учасником ТОВ ТФ «Магазин «Славутич», а після її смерті право на частку у статутному фонді товариства набули відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/2 частину 74,24% частки у статутному капіталі ТОВ ТФ «Магазин «Славутич».
Предметом позову у справі є питання щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частину 74,24% частки, по 1/2 частині кожному відповідачу, у статутному капіталі ТОВ ТФ «Магазин «Славутич».
При цьому позивач посилається на незаконність збільшення ще за життя ОСОБА_9 її частки у статутному капіталі товариства за рахунок зменшення його частки, та в подальшому набуття її спадкоємцями – відповідачами у справі, права на частку у статутному капіталі ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» у завищеному розмірі, чим порушено його права.
  Тобто, позивач не погоджується із розміром успадкованої відповідачами частки у статутному капіталі ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» після смерті ОСОБА_9 , а не саме їх право на частку у статутному фонді товариства, і у випадку реєстрації за ними частки у статутному капіталі ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» відповідно до положень ст. ст. 15, 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» перерозподіл часток у статутному капіталі товариства можуть здійснити загальні збори учасників товариства. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, так як заявлений позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права – частку ОСОБА_9 у статутному капіталі ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» не є співмірним із заявленими позовними вимогами. Позивач не надав доказів того, що не вжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367- 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 – 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд
                                                п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -                                                                                   О.Ю. Кононенко

Судді :                                                                                               В.І. Криворотенко 

                                                                                                           С.Г. Хвостик