Справа № 991/7812/20
Провадження № 1-кс/991/8030/20

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року                                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого (детектива) Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
21.09.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого (детектива) Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 08.09.2020.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22.09.2020 скаргу  ОСОБА_3 було призначено до розгляду.
І. Вимоги скарги.
У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 08.09.2020 ним було направлено на електронну адресу НАБУ заяву про злочин, конфлікт інтересів у суддів Верховного Суду (далі – ВС) та Конституційного Суду України (далі – КСУ). 15.09.2020 за допомогою телефонного зв`язку заявнику було повідомлено в НАБУ, що його заява від 08.09.2020 була зареєстрована за № 14487 від 15.09.2020, але термін для надання відповіді не встановлено. 
ОСОБА_3 вказує, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, однак незважаючи на такі вимоги закону, всупереч ст. 214 КПК України, уповноваженими особами НАБУ, які за своїми службовими обов`язками мають вносити відомості до ЄРДР, було допущено бездіяльність. Він вважає, що відомості викладені в заяві від 08.09.2020 повинні були негайно, не пізніше 24 годин після їх подання, внести до ЄРДР, тобто до 09.09.2020, однак цього не було зроблено.
Враховуючи викладене вище, ОСОБА_3 просить:
-визнати протиправною бездіяльність слідчого (детектива) НАБУ;
-зобов`язати слідчого (детектива) або іншу уповноважену особу НАБУ невідкладно внести відомості за його заявою від 08.09.2020 про вчинення злочину суддями Конституційного Суду України і Верховного Суду, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ст. 27, ст. 364, ст. 368 КК України до ЄРДР та розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства;
-зобов`язати слідчого невідкладно після внесення відомостей до ЄРДР надіслати витяг з ЄРДР на його електронну адресу.

ІІ. Судовий розгляд.
У своїй скарзі  ОСОБА_3 просив розглянути скаргу без його особистої присутності через віддаленість його місцезнаходження від м. Києва, а також через рівень небезпеки поширення Covid-19 в Україні.
Представник НАБУ був належним чином повідомлений про розгляд скарги, однак у судове засідання не з`явився та до початку судового засідання не надіслав письмові пояснення по суті скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
У зв`язку з відсутністю учасників у справі відповідно до ч. 4 ст. 107 фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час судового розгляду не здійснювалось.

ІІІ. Оцінка та висновки слідчого судді. 
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у скарзі з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Отже бездіяльність, передбачена п.1.ч.1 ст. 303 КПК України, наявна у випадку, якщо:
1) заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення були отримані належним суб`єктом (слідчим, дізнавачем, прокурором);
2) така заява чи повідомлення містять відомості про кримінальне правопорушення;
3) відомості, які містяться у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення, не були внесені до ЄРДР протягом встановленого строку (24 годин відповідно до вимог КПК України).
З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення 08.09.2020. 
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено визначеним законом суб`єктом (в тому числі, суддею); 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
У своїй заяві від 08.09.2020 ОСОБА_3 зазначає про можливі кримінальні правопорушення, передбачені ст. 364, ст. 368 КК України, які були вчинені суддями ВС та КСУ.
Враховуючи, що кримінальні правопорушення, передбачені ст. 364 та ст. 368 КК України, за версією ОСОБА_3 , було вчинено суддями ВС та КСУ, слідчий суддя робить висновок, що таке кримінальне правопорушення потенційно підслідне детективам НАБУ.
Представником не було надано жодних відомостей, які б спростовували факт звернення ОСОБА_3 до НАБУ з відповідною заявою 08.09.2020.
Таким чином, слідчий суддя встановив факт звернення із заявою до належного суб`єкта (НАБУ) та факт невнесення відомостей, які містились у цій заяві до ЄРДР.
У п. 36 постанови від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18, провадження № 11-1263апп18) Велика Палата ВС вказала, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Саме тому для встановлення факту бездіяльності детективів НАБУ необхідно з`ясувати чи містить заява ОСОБА_3 від 08.09.2020 відомості про зазначені ним кримінальні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У заяві від 08.09.2020 ОСОБА_3 зазначив, що особиста участь суддів КСУ у підготовці, розгляді та ухваленні рішення за конституційним поданням ВС, може свідчити про «хабар» за їх призначення суддями КСУ. На його думку, судді КСУ використовували свої службові повноваження, своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди та надання неправомірної вигоди іншим суддям судової гілки влади, конкретним членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів, з якими вони товаришують та можуть бути пов`язаними спільними діловими справами непублічного характеру.
Проаналізувавши доводи ОСОБА_3 слідчий суддя встановив, що у заяві від 08.09.2020 не були вказані відомості, які б містили ознаки кримінального правопорушення. Так, заявник повідомив про факт розгляду КСУ конституційного подання ВС щодо відповідності Конституції України (конституційності окремих положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», положень частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». У таких діях суддів КСУ і ВС заявник вбачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 368 КК України.
Заявник розцінює як злочинні дії подання та розгляд конституційного подання, вбачає в цьому конфлікт інтересів та корупційний злочин. однак не вказує у чому полягає кримінальний характер таких дій. Всі дії, описані ОСОБА_3 , були вчинені суддями КСУ та ВС у межах наданих їм законом повноважень, а тому такі дії були виконані у зв`язку з реалізацією функцій цих державних інституцій, як наслідок не суперечать закону.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У своїй постанові від 16.05.2019 Верховний Суд у складі колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».
Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 у заяві від 08.09.2020 не вказав конкретні факти, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що стало підставою для невнесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2019 (у справі № 3-180/2018(1644/18) положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення було визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), у зв`язку з чим ці положення втратили чинність з дня ухвалення такого рішення.
Керуючись ст. ст. 24, 214, 303, 306, 307 КПК України слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого (детектива) Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 08.09.2020.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (01601, м. Київ, пров. Хрестовий, 4).
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя                                                          ОСОБА_1