Справа № 991/5832/20
Провадження № 11-сс/991/608/20
Слідчий суддя: ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м. Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 липня 2020 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення слідчого судді та встановлені обставини судом першої інстанції
04 липня 2020 року ОСОБА_6 надіслала через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) заяву № 2 від 04 липня 2020 року про вчинене кримінальне правопорушення, в якій повідомила обставини про вчинення ОСОБА_7 у співучасті з міським головою Вишгородської міської ради ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 364, 364-1 Кримінального кодексу України (далі – КК України). 
Вказана заява та викладені в ній факти залишилися поза увагою НАБУ, у зв`язку з чим їх бездіяльність була оскаржена до слідчого судді Вищого антикорупційного суду.
16 липня 2020 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду постановлено відмовити в задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність детектива НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), зобов`язання вчинити дії.
Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 у заяві від 04 липня 2020 року не вказала фактичних даних, які б могли свідчити про вчинення кримінальних правопорушень. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_6 17 липня 2020 року подала апеляційну скаргу до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 липня 2020 року та постановлення нової ухвали, якою скаргу задовольнити, зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести відомості до ЄРДР про кримінальні корупційні правопорушення, вчинені ОСОБА_7 за співучастю у цих злочинах мера Вишгородської міської ради ОСОБА_8 за ознаками злочинів, передбачених ст. 364, ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 КК України.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що слідчий суддя під час розгляду скарги дійшла суперечливого висновку щодо відсутності даних, які б свідчили або могли свідчити про вчинені кримінальні правопорушення, оскільки нею у заяві були зазначені всі ознаки скоєння злочинів ОСОБА_7 за співучастю у цих злочинах мера Вишгородської міської ради ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження
В судове засідання ОСОБА_6 не з`явилась, від неї надійшло клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку з зайнятістю на роботі. 
Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду. При цьому, учасники судового провадження, які не прибули, не надали суду свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. 
Вказані приписи також кореспондуються до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.
Для уникнення зловживань з боку учасників процесу з метою затягування судового розгляду суд повинен активно сприяти забезпеченню пришвидшення судового розгляду, додержуючись при цьому неупередженості та процесуальних прав сторін.
Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Частина 2 статті 405 КПК України регламентує, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. 
Колегія суддів вважає неприйнятним подане ОСОБА_6 клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з зайнятістю на роботі, оскільки останньою не надано жодного доказу на його обґрунтування, тобто на підтвердження поважності неприбуття у судове засідання. Тому, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 405 КПК України, а також вимог щодо розумності строків розгляду, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_6 .
Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує такі положення закону і обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Положеннями ч. 1 ст. 24 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя дійшов висновку, що з наявних у скарзі матеріалів, пояснень ОСОБА_6 , наданих у судовому засіданні, оглянутих у судовому засіданні документів не можливо встановити наявність фактичних даних, які б свідчили про можливість вчинення кримінальних правопорушень міським головою міста Вишгород ОСОБА_8 у змові із ОСОБА_7 . Так, особа яка подала скаргу вказала про неодноразові, тривалі звернення до органів місцевого самоврядування з приводу приватизацій земельних ділянок та житлового будинку по АДРЕСА_1 , на які отримувала письмові відповіді за підписом ОСОБА_8 як представника даного органу, не надавши ні суду, ні НАБУ будь-яких підтверджень при вчинення/невчинення власних управлінських рішень даною посадовою особою на оцінку їх законності та проведення кримінально-правової кваліфікації, що позбавляє можливості слідчого суддю встановити достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення, як визначено особою, яка подала скаргу. Також, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_6 незадоволена отриманими відповідями та прийнятими рішеннями Вишгородської міської ради, однак не обґрунтовує, що рішеннями, дії чи бездіяльність саме міського голови ОСОБА_8 є кримінальним правопорушенням чи правопорушенням як таким.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, виходячи із наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139). Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
У своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: "...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....".
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 від 17 червня 2020 року, згідно п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у заяві від 04 липня 2020 року ОСОБА_6 вказала про неодноразові, тривалі звернення до органів місцевого самоврядування з приводу приватизацій земельних ділянок та житлового будинку по АДРЕСА_1 , на які отримувала письмові відповіді за підписом ОСОБА_8 як представника даного органу, однак не вказала в чому саме полягають злочинні, на її думку, дії Вишгородського міського голови ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та в чому вбачає ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст. 364, ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 КК України. На думку колегії суддів, заява ОСОБА_6 за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди з отриманими відповідями та прийнятими рішеннями Вишгородської міської ради. Отже, заява ОСОБА_6 не містить обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відносини, які виникли за викладених ОСОБА_6 у заяві від 04 липня 2020 року обставинах, мають адміністративно-правову природу, оскарження яких має встановлену процедуру.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За змістом ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
При цьому, істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 , з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 липня 2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:         ОСОБА_2 

Судді:         ОСОБА_3 

ОСОБА_4