33/804/327/20 
                                                                                220/653/20 
                                               
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                              Суддя 1-ої інстанції Якішина О.М.
        Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130  КУпАП                                                               

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року                                                                                                        м. Маріуполь

            Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 травня 2020 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - 

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 2020 року о 15-10 год.    ОСОБА_1 в с. Орлинське Великоновосілківського району Донецької області по вул. Космонавтів, буд. 1 керував транспортним засобом - мотоциклом «Мінськ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`янння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
          На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що він не керував мотоциклом, а його котив, оскільки мотоцикл був несправний. В порушення вимог закону йому не було надано направлення на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зауважує, що  протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на його дії по ухиленню від проведення огляду на стан сп`яніння. Просить постанову скасувати, провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому  порядку  медичний  огляд  для  визначення стану  алкогольного  сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України  від 17 грудня 2008 р. № 1103, у  разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду  в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків  складає  протокол  про  адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 455710 від 11.04.2020 року складений відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р., тому підстав вважати вищевказаний протокол недопустимим доказом немає.
Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду спростовуються матеріалами справи. Так, судом першої інстанції було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту «Укрпошти», згідно якої повідомлення про судове засідання ОСОБА_1 отримав 07.05.2020 року (а.с. 19). 19 травня 2020 року за наявними в матеріалах справи доказами та з урахуванням належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В цей же день, після розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , від останнього до суду першої інстанції надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що він просить відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього, однак з огляду на те що вказана заява надійшла до суду вже після того, як справу про адміністративне правопорушення було розглянуто, суд не мав можливості задовольнити вказану заяву. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також той факт, що з 07.05.2020 року по 19.05.2020 року у ОСОБА_1 була реальна можливість сповістити суд про необхідність відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не тільки засобами поштового зв`язку, а й за допомогою надсилання клопотання на електронну адресу суду (як було зроблено ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду), апеляційний суд не вбачає порушення прав ОСОБА_1 з боку суду першої інстанції в цій частині. Тож дані доводи є необґрунтованими.
Відносно доводів апеляційної скарги щодо відсутності факту керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 слід зазначити наступне. Сукупність доказів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення вказує, що ОСОБА_1 був саме водієм транспортного засобу 11.04.2020 року. Факт керування підтверджує також постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 242517 від 11.04.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121, 126 КУпАП; на даний час дана постанова є чинною. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Матеріали провадження містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виписаного на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дане направлення адресоване до Великоновосілківської ЦРЛ (а.с. 4). Наявність даного направлення спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність направлення на проведення медичного огляду у працівників поліції щодо ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з пояснень свідків та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я шляхом надання усної відповіді працівникам поліції. За таких підстав доводи апеляційної скарги відносно даних обставин є безпідставними. 
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи. 
Суд першої інстанції  відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      В.В. Куракова