Номер провадження: 33/813/714/20
Номер справи місцевого суду: 521/4233/20 
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
судді - Комлевої О.С., 
з участю секретаря судового засідання Воронової Є.Р.,
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
захисника - Черевиченко Неллі Анатоліївни 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Черевиченко Неллі Анатоліївни на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2020 року, 

в с т а н о в и в:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Постановою суду першої інстанції від 06 травня 2020 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 
Стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору на користь держави. 

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
На дану постанову суду, Черевиченко Н.А. , представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги Черевиченко Н.А. посилається на те, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями та є незаконним, а з наданих до протоколу доказів, а саме письмових пояснень водіїв учасників ДТП, плану схеми до протоколу, фотознімків з місця ДТП, не вбачаються беззаперечні підстави для ствердження, що ДТП сталося саме внаслідок дій ОСОБА_1 , тобто неможливо встановити причинний зв`язок між його діями та настанням ДТП. Також, судом не враховано пояснення ОСОБА_1 , які знаходяться в матеріалах справи, про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 , відносно якого було винесено постанову за ч. 1 ст. 130 КУпАП Малиновським районним судом м. Одеси. 
Враховуючи вищезазначене, Черевиченко Н.А. ставить питання про скасування постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2020 року та прийняття нової постанови, якою адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Оцінка суду.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 1.10 ПДР України дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно п. 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки.
Крайнє положення на проїзній частині - положення транспортного засобу на відстані від краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги), яка не дає можливості рухатися попутному транспортному засобу (у тому числі двоколісному) ще ближче до краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги).
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167354 від 17 лютого 2020 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди.
Матеріалами справи встановлено, що 17 лютого 2020 року о 13 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Hyundai Accent», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у місті Одесі по вул. Г. Крут, 23, під час зміни напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ГАЗ 3307», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України№ 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР України) та зазначеними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №167354 від 17 лютого 2020 року (а.с.1);
-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2); 
-поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди(а.с. 3-4).
Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги Черевиченко Н.А. , захисника ОСОБА_1 про те, що з наданих до протоколу доказів, а саме письмових пояснень водіїв учасників ДТП, плану схеми до протоколу, фотознімків з місця ДТП, не вбачаються беззаперечні підстави для ствердження, що ДТП сталося саме внаслідок дій ОСОБА_1 , тобто неможливо встановити причинний зв`язок між його діями та настанням ДТП є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги Черевиченко Н.А. , захисника ОСОБА_1 щодо пояснень ОСОБА_1 , про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 , відносно якого було винесено постанову за ч. 1 ст. 130 КУпАП Малиновським районним судом м. Одеси суд вірно не взяв до уваги, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного суду надано не було. 
У даному випадку, пояснення водія  ОСОБА_1  стосовно того, що він завчасно включив лівий поворот та переконався, що даний поворот є безпечним та не створить перешкоду іншому транспорту, і лише коли закінчував маневр автомобіль ГАЗ 3307 під керуванням  ОСОБА_3  почав здійснювати обгін по зустрічній смузі, чим спричинив ДТП, означає лише те, що він неправильно оцінив дорожню обстановку і прийняв неправильне рішення щодо безпечності свого маневру.
Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Черевиченко Неллі Анатоліївни - залишити без задоволення.
ПостановуМалиновського районного  суду м. Одеси  від 06 травня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду  О.С. Комлева