Ухвала
 
24 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 359/1236/19
провадження № 61-10811ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області             від 17 грудня 2019 року, додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа: Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» про скасування наказів про звільнення із займаної посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про скасування відпустки, стягнення моральної шкоди,  
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа: Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» про скасування наказів про звільнення із займаної посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про скасування відпустки, стягнення моральної шкоди. Зазначив, що він працював у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України на посаді начальника служби інформаційних технологій Украероруху. 07 лютого 2018 року він отримав попередження про наступне вивільнення відповідно до наказу Украероруху                         від 31 січня 2018 року № 43 «Про введення в дію оновленої організаційної структури Украероруху», разом з яким йому було надано для ознайомлення оновлений штатний розпис керівного складу апарату управління Украероруху від 30 січня 2018 року №.2.2.2-11-3, а також перелік вакансій по підприємству станом на 07 лютого                 2018 року, введений в дію наказом Украероруху від 06 липня 2017 року № 236, який з 02 лютого 2018 року мав втратити чинність. 09 лютого 2018 року він подав заяву про переведення його на вакантну посаду начальника служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки, яку в подальшому подавав чотири рази протягом двох місяців, але відповідач протягом 10 місяців ухилявся від її розгляду. 14 грудня            2018 року відповідач провів попередній відбір кандидатів на посаду начальника служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки та відмовлено йому з тих підстав, що він не відповідає кваліфікаційним вимогам до вакантної посади за відсутності відповідної освіти та досвіду роботи у сфері захисту інформаційних мереж від кіберзагроз. Відповідно до п. 5.3.3 Процедури повідомлення про вакансію обов`язково має включати вимоги до кандидата, перелік його основних обов`язків, кінцевий термін очікування резюме. У протиріч зазначеній процедурі він не був повідомлений про вимоги до кандидата, також його не перевіряли на наявність теоретичних знань, перевірку професійних знань, умінь та навиків, а також оцінювання його особистих характеристик. 
21 грудня 2018 року він подав заяви на ім`я директора та голови Тимчасової комісії про оскарження результатів засідання тимчасової комісії з відбору кандидатів, які не були розглянуті. 
22 грудня 2018 року відповідач видав наказ № 1238/о про звільнення його з посади начальника служби інформаційних технологій за частиною першою статті 40 КЗпП України за скороченням штату. Крім того, 17 грудня 2018 року відповідно до поданої ним заяви виданий наказ про надання йому відпустки з 02 січня 2019 року по 16 січня 2019 року. Після відпустки 17 січня 2019 року він дізнався, що звільнений з 22 грудня 2018 року, а його відпустка скасована наказом відповідача від 28 грудня 2018 року у зв`язку зі звільненням. 17 січня 2019 року його ознайомили з наказами та видали трудову книжку. Звертає увагу, що з 22 грудня 2018 року по 05 січня 2019 року знаходився на лікарняному, а відразу після його закінчення перебував, як він вважав, у щорічній відпустці до 16 січня 2019 року включно. 
Всупереч статті 43 КЗпП України його звільнено без згоди профспілкового органу, членом якого він є. Його безперервний стаж у сфері авіаційного транспорту становить 33 роки, а стаж роботи в Украерохусі 26 років. Він є почесним працівником та ветераном підприємства, згідно статті 42 КЗпП України має переважне право на залишенні на роботі при скороченні штату працівників. Відповідач не провів з ним повний розрахунок по заробітній платі, не виплатив матеріальну допомогу у зв`язку із відпусткою. Накази про його звільнення підписані начальником департаменту персоналу ОСОБА_2 , а відтак видані із порушенням Статуту підприємства, яким визначено, що виключно до компетенції директора підприємства відноситься право прийняття та звільнення з посад співробітників підприємства, та відповідно підпис наказів про звільнення.
ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ № 1238/о від 22 грудня 2018 року Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про звільнення ОСОБА_1 , з посади начальника служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України; визнати незаконним та скасувати наказ №20/о від 08 січня 2019 року Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про внесення змін до наказу № 1238/о від 22 грудня 2018 року; поновити його на посаді начальника служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 08 січня 2019 року; стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на його користь моральну шкоду, завдану незаконним звільненням у розмірі 118 000 грн; визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України                       від 28 грудня № 1261/о про скасування його відпустки; стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на його користь щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення працівників Украероруху, відповідно до поданої ним заяви від 20 грудня 2019 року; стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 08 січня 2019 року до винесення рішення по справі.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня              2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 1238/о від 22 грудня 2018 року про звільнення      ОСОБА_1 з посади начальника служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. 
Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 20/о від 08 січня 2019 року про внесення змін до наказу від 22 грудня 2018 року № 1238/о. 
Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді начальника служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 08 січня 2019 року. 
Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 28 грудня 2018 року № 1261/о про скасування відпустки ОСОБА_1 .
Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період                з 08 січня 2019 року по 17 грудня 2019 року включно в розмірі 768 535,57 грн з утриманням обов`язкових податків та зборів в порядку, визначеному Податковим кодексом України. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області              від 10 січня 2020 року стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 24 273,20 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області        від 17 грудня 2019 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2020 року залишено без змін.
У липні 2020 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху України засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня                  2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у вказаній вище справі.
Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 16 962,31 грн та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
На адресу суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати із Бориспільського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 359/1236/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа: Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» про скасування наказів про звільнення із займаної посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про скасування відпустки, стягнення моральної шкоди.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 24 жовтня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська