Ухвала
24 липня 2020 року
м. Київ
справа № 932/1986/20
провадження № 61-10608ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мошковська Наталія Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Світлана Вікторівна, про визнання недійсними договорів дарування домоволодіння та земельної ділянки, визнання недійсними договорів довічного утримання, визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - 
ПАТ «МТБ Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мошковська Н. М., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу 
Олійник С. В., про визнання недійсними договорів дарування домоволодіння та земельної ділянки, визнання недійсними договорів довічного утримання, визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки.
ПАТ «МТБ Банк» подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту чи заборони на вчинення будь-яких дій щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо відчуження та/чи обтяження нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_1 , в саме: домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:02:091:0004, за цією ж адресою.
В обґрунтування заяви зазначало, що ПАТ «МТБ Банк» є іпотекодержателем домоволодінь по АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 05 червня 2008 року № 00245rd, укладеного із ОСОБА_3 Заочним рішенням Індустріального районного суду 
м. Дніпропетровська від 02 червня 2017 року у справі № 202/3516/17 з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна виключено записи про обтяження предмета іпотеки на користь банку. Вказувало, що зазначене судове рішення, яким також було протиправно узаконено поділ домоволодіння на № 15 та № 15-а, скасовано судом першої інстанції 18 квітня 2018 року. Однак у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 значиться власником спірної нерухомості, хоча правова підстава внесення записів про право власності  ОСОБА_1 на цей час перестала існувати. Також зазначало, що відчуження предмета іпотеки відбулось внаслідок укладення фіктивних угод та у зв`язку із виключенням записів про обтяження майна іпотекою і забороною на відчуження, попри те, що основне зобов`язання, на забезпечення виконання якого укладено іпотечний договір, до сих пір не виконано. ПАТ «МТБ Банк» наголошувало на тому, щовласник майна може у будь-який час продати його чи передати в іншу іпотеку, внаслідок чого буде унеможливлено виконання судового рішення у разі задоволення позову.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 19 лютого 2020 року у задоволенні заяви ПАТ «МТБ Банк» відмовлено. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задоволено частково. Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 
2020 року скасовано. Заяву ПАТ «МТБ Банк» про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження: домоволодіння АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1277035312101; земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:02:091:0004, площею 0,0596 га, по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 629094212101; домоволодіння АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1277075412101. В іншій частині заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.
16 липня 2020 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Як підставу для скасування оскарженого судового рішення заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, вказуючи, що судом застосовані заходи забезпечення позову, які є  неспівмірними із заявленими позовними вимогами. Посилається на те, що предметом позову у справі є визнання недійсними договорів, питання щодо визнання права власності чи витребування нерухомого майна позивачем не ставилось. На думку заявника, суд апеляційної інстанції не пересвідчився чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення невиконання можливого судового рішення про задоволення позову, не врахував, що рішення суду про визнання договорів недійсними не підлягає примусовому виконанню. Заявник вказує, що у справі № 200/6000/18 аналогічна за змістом заява 
ПАТ «МТБ Банк» була залишена без задоволення судом апеляційної інстанції, яка була залишена без змін ухвалою Верховного Суду 
від 18 листопада 2019 року. Земельна ділянка та домоволодіння АДРЕСА_1 не були предметом іпотеки.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
У відповідності до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких 
він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Враховуючи характер спору і зміст позовних вимог, наявність тривалого спору між учасниками справи, неодноразове відчуження спірного нерухомого майна, який виступав предметом іпотеки, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти під час розгляду справи будь-які дії щодо відчуження зазначеного майна є достатнім, необхідним і співмірним заходом забезпечення позову за обставинами цього спору, який виник між сторонами. 
Вжитий апеляційний судом захід забезпечення позову спрямований на попередження недобросовісної поведінки відповідача, тимчасово обмежує його право на розпорядження майном, але не створює перешкод у користуванні ним.
Частиною першою статті 159 ЦПК України передбачено, що у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.
Посилання заявника на те, що у справі № 200/6000/18 суд апеляційної інстанції, з яким погодився суд касаційної інстанції, відмовив у задоволенні аналогічної заяви банку про забезпечення позову є безпідставним, оскільки у вказаній справі заявлені інші позовні вимоги.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції положень ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 16 червня 2020 року є необґрунтованою.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 16 червня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мошковська Наталія Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Світлана Вікторівна, про визнання недійсними договорів дарування домоволодіння та земельної ділянки, визнання недійсними договорів довічного утримання, визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович