ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року	Львів	Справа № 380/2456/20 пров. № А/857/8277/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Глушка І.В., Улицького В.З.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника відповідача       Кісіль Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року (постановлену головуючим - суддею Мричко Н.І. о 12 год. 47 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 09 червня 2020 року) про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/2456/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу,

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною і скасування вимоги ГУ ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2019 № Ф-2958-57.
08.05.2020 до суду від ГУ ДПС у Львівській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду. Таке клопотання мотивоване тим, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду із цим позовом.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позову без розгляду - задоволено повністю, а адміністративний позов ОСОБА_1 , до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу - залишено без розгляду.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримавши 27.12.2019 вимогу ГУ ДПС у Львівській області від 08.11.2019 №Ф-2958-57 звернувся до ДПС України в порядку адміністративного оскарження лише 31.01.2020. Таким чином, ОСОБА_1 звертаючись до ДПС України в порядку адміністративного оскарження вимоги ГУ ДПС у Львівській області від 08.11.2019 № Ф-2958-57, пропустив законодавчо встановлений 10-денний строк на оскарження такої і останнім не було надано заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що причини пропуску звернення до суду є поважними, оскільки 02.01.2020 він перебував на операції в Дрогобицькій міській поліклініці. Проведена операція та особливості лікування фактично позбавили його можливості пересуватися та покидати дім, що перешкодило йому в оскарженні вимоги у передбачений законом десятиденний термін.
Представник апелянта в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Позивач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Як зазначено у ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за положеннями п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону). 
Відтак, вказаний Закон є спеціальним для правовідносин, що виникли між сторонами, на підставі якого і необхідно обчислювати процесуальні строки.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 6 цього Закону платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.
Згідно з абзацами 4, 5, 6, 9 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
У разі, якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Суд звертає увагу, що положення абзацу 5 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок.
Втім, правове регулювання, наведене у абзаці 9 ч. 4 ст. 25 цього Закону, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще і в суді. Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС України платнику ЄСВ.
Таким чином, платник податків має право оскаржити рішення податкового органу в адміністративному і/або судовому порядку. При цьому оскарження такого рішення в адміністративному порядку, не позбавляє його права на судове оскарження з дотриманням строків, визначених абз. 9 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 480/106/19.
Відтак з огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що строк звернення до суду з позовними вимогами щодо оскарження вимоги про сплату податкового боргу (недоїмки) від 08.11.2019 № Ф-2958-57 має становити 10 днів з моменту отримання оскаржуваної вимоги, а в разі адміністративного способу оскарження протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДПС України.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що оскаржувана вимога отримана позивачем 27.12.2019 (а.с. 12).
Не погодившись з вимогою ГУ ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2019 №Ф-2958-57, позивач 31.01.2020 подав скаргу до ДФС України, в якій просив скасувати вказану вимогу (а.с. 13-14).
28.02.2020 ДПС України прийняла рішення №7864/6/99-00-08-06-01-0, згідно з яким залишила без розгляду скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 31.01.2020 №б/н з підстав пропуску 10-денного строку для її подання (а.с.15-17). 
Рішення ДПС України від 28.02.2020 №7864/6/99-00-08-06-01-0 позивач отримав 11.03.2020 (а.с. 19)
Адміністративний позов подано до суду, надіслано засобами поштового зв`язку 20.03.2020, що підтверджується штемпелем на конверті (а.с. 31). 
Відтак колегія суддів дійшла висновку, що позивач в десятиденний термін з моменту отримання рішення ДПС України від 28.02.2020 №7864/6/99-00-08-06-01-0 звернувся до суду з позовною заявою після адміністративного способу оскарження, тобто у відповідності до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки під час апеляційного розгляду справи встановлено порушення норм процесуального права колегія суддів дійшла висновку про можливість не обмежуватись доводами та вимогами апеляційної скарги.
Крім цього, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції покликався виключно на пропуск строку позивачем оскарження вимоги ГУ ДПС у Львівській області від 08.11.2019 №Ф-2958-57 в порядку адміністративного оскарження, а не в судовому порядку.
Разом з цим дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що позивачем пропущено строк адміністративного оскарження вимоги ГУ ДПС у Львівській області від 08.11.2019 № Ф-2958-57 з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 02.01.2020 була проведена операція і особливості лікування фактично позбавили його можливості пересуватися та покидати дім, що перешкодило йому в оскарженні вимоги у передбачений законом десятиденний термін, що підтверджується копією записів з медичної картки.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №4 75/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду про залишення позовної заяви без розгляду є передчасним.
Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/2456/20 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 28 вересня 2020 року